Справа № 463/1698/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суду м. Львова у складі головуючого судді Палюх Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерувала до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 116 467,93 грн та 2422,40 грн судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: 05.12.2018 кредитний договір №701, за яким позичальнику видано кредит у сумі 50 440,00 грн; 16.09.2022 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10 180,07 грн; 07.11.2022 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 11 825,03 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала 116 467,93 грн, а саме: по кредитному договору №701 від 05.12.2018 91 954,69 грн, з яких: 50 439,98 грн заборгованість за кредитом, 41 514,71 грн заборгованість за процентами, 0 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору № від 16.09.2022 11 059,35 грн, з яких: 8 874,46 грн заборгованість за кредитом, 1,19 грн заборгованість за процентами, 2 183,7 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору № від 07.11.2022 13 453,89 грн, з яких: 11 332,36 грн заборгованість за кредитом, 1,86 грн заборгованість за процентами, 2 119,67 грн заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2025 відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України.

Відповідач по справі належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.12.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та надану кредитну карту № НОМЕР_2 з кредитним лімітом у розмірі 30 000, 00 грн та реальною річною процентною ставкою у розмірі 47,88 % /а.с.21/.

Вказаний кредитний договір містить підпис відповідача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній достовірно було відомо про умови кредитування та зобов`язання, які на неї покладені кредитним договором.

З довідки, виданої АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту, оформленої на ОСОБА_1 , убачається, що 05.12.2018 відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався, востаннє 15.06.2023 до 50 440,00 грн /а.с.44 зворотна сторона/.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №701 від 05.12.2018 станом на 01.12.2024 у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 91 954,69 грн, з яких: 50 439,98 грн заборгованість за кредитом, 41 514,71 грн заборгованість за процентами /а.с. 49-51/.

Окрім цього, 16.09.2022 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит «Рефінансування» у сумі 10 180, 07 грн з метою погашення заборгованості 10 180, 07 грн, строком на 24 місяці із процентною ставкою 0,01% річних та розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4% /а.с.16-17/.

Згідно з платіжною інструкцією № TR.60171075.61290.25578 від 16.09.2022 АТ «ПУМБ» здійснено переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 10 180, 07 грн, відповідно до договору № від 16.09.2022 /а.с. 45/.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № від 16.09.2022 станом на 01.12.2024 у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 11 059,35 грн, з яких: 8 874,46 грн заборгованість за кредитом, 1,19 грн заборгованість за процентами, 2 183,7 грн заборгованість за комісією /а.с. 46-47/.

Також, 07.11.2022 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит «Рефінансування» у сумі 11 825, 03 грн з метою погашення заборгованості 11 825, 03 грн, строком на 24 місяці із процентною ставкою 0,01% річних та розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4% /а.с.18 зворотна сторона-19/.

Згідно з платіжною інструкцією № TR.61171641.120912.25578 від 07.11.2022 АТ «ПУМБ» здійснено переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 11 825, 03 грн, відповідно до договору № від 07.11.2022 /а.с. 45 зворотна сторона/.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № від 07.11.2022 станом на 01.12.2024 у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13 453,89 грн, з яких: 11 332,36 грн заборгованість за кредитом, 1,86 грн заборгованість за процентами, 2 119,67 грн заборгованість за комісією /а.с.47 зворотна сторона-48/.

Таким чином, АТ «ПУМБ» повністю виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, а клієнт скористався наданими кредитами, що підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 /а.с.51 зворотна сторона-57/.

З метою досудового врегулювання спору АТ «ПУМБ» 02.12.2024 було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитними договорами за вих. №КНО-44.2.2/722, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для погашення заборгованості /а.с.43/.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтями 525,526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до статей 527 та 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно з частиною 1статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, така, у загальному розмірі, станом на 01.12.2024 склала 116 467,93 грн, а саме: по кредитному договору №701 від 05.12.2018 91 954,69 грн, з яких: 50 439,98 грн заборгованість за кредитом, 41 514,71 грн заборгованість за процентами, 0 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору № від 16.09.2022 11 059,35 грн, з яких: 8 874,46 грн заборгованість за кредитом, 1,19 грн заборгованість за процентами, 2 183,7 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору № від 07.11.2022 13 453,89 грн, з яких: 11 332,36 грн заборгованість за кредитом, 1,86 грн заборгованість за процентами, 2 119,67 грн заборгованість за комісією.

Однак, суд приходить до переконання, що нарахування позивачем комісії у розмірі 2 183,7 грн по кредитному договору № від 16.09.2022 та комісії у розмірі 2 119,67 грн по кредитному договору № від 07.11.2022 не відповідає вимогам законодавства.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акту, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачем, всупереч вимогам частини 1статті 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасно виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутності заборгованості перед позивачем за цим договором.

Оскільки кошти фактично отримані відповідачем у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та спростовували наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості відповідачем не надано, а відтак вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором №701 від 05.12.2018 у розмірі 91 954,69 грн, за кредитним договором № від 16.09.2022 у розмірі 8 875,65 грн та за кредитним договором № від 07.11.2022 у розмірі 11334,22 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову АТ «ПУМБ» сплачено 2422,40 грн судового збору.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволенні частково, а саме з відповідача підлягає стягненню 112 164,56 грн, що складає 96% від суми у розмірі 116 467,93 грн, про стягнення якої позивач просив у позові (112 164,56 грн х 100% : 116 467,93 грн = 96), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2325,50 грн (2422,40 грн судовий збір : 100% х 96%), в іншій частині витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 274-275, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 112 164,56 грн (сто дванадцять тисяч сто шістдесят чотири гривні п`ятдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 2325,50 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: