Дата документу 22.05.2025
Справа № 334/2109/14-ц
Провадження № 4-с/334/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Олейникової Світлани Сергіївни, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Олейникової С.С., звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) посилаючись на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 420925736, наявний запис про обтяження на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 . Обтяження зареєстроване 17.11.2014 за №7719449 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №45108016, виданої 05.11.2014 Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (правонаступник Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції(м.Одеса).

До Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скаржником направлена заява про зняття арешту з нерухомого майна.

У відповідь на дану заяву листом від 23.04.2025 №50407/29.22-38 повідомлено, що згідно бази даних ВП/ВД(архів) та Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження №45108016 виконавчий лист від 29.08.2014 №334/2109/14-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

19.12.2014 року керуючись пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція закону №606-ХІУ 1999року) винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Виконавче провадження завершено у 2014 році. Зняти арешт з майна не має можливості, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, - завершені виконавчі провадження підлягають передачі до архіву органу ДВС не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить три роки.

Повторно вище зазначений виконавчий документ на виконання до Відділу не надходив.

13.05.2020 між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Укрдебт плюс» був укладений договір №2245/К/1 про відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «Укрдебт плюс».

24.11.2020 між ТОВ «Укрдебт плюс» та ОСОБА_2 був укладений договір №2425524-11 про врегулювання кредиту №0711/0508/45-012 від 06.05.2008.

Відповідно до п.1.5. цього договору не пізніше наступного робочого дня, після отримання коштів кредитор зобов`язується укласти договір факторингу за кредитним договором №0711/0508/45-012 від 06.05.2008 з ТОВ «Інком-фінанс» відповідно до якого відступити право вимоги щодо повернення залишку заборгованості за кредитним договором №0711/0508/45-012 від 06.05.2008.

26.11.2020 між ТОВ «Укрдебт плюс» та ТОВ «Інком-фінанс» був укладений договір факторингу №2425524.

27.11.2020 між ТОВ «Інком-фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір відступлення права вимоги за кредитним договором №0711/0508/45-012 від 06.05.2008.

Відповідно до стаття 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Таким чином, зобов`язання за Договором поруки №0711/0508/45-012-Р-1 від 06.05.2008 року припинилися поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Оскільки зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки №0711/0508/45-012-Р-1 від 06.05.2008 припинилися, виконавче провадження №45108016 від 05.11.2014 станом на даний час є завершеним. Орган виконавчої служби при знищенні завершеного виконавчого провадження зобов`язаний був зняти арешт накладений в межах такого виконавчого провадження, в даному випадку наявна протиправна бездіяльність органів державної виконавчої служби, однак 25.04.2025 скаржник отримала відмову у знятті арешту нерухомого майна.

Просить зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45108016, номер запису про обтяження 7719449.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) подав до суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що 15.10.2014 до Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов виконавчий лист від 29.08.2014 № 334/2109/14-ц виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1027368,67 грн.

15.10.2014 у відповідності до вимог ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 45108016 та копії направлені сторонам.

22.10.2014 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу, а саме: 102736.86 грн.

05.11.2014 винесено постанову про витрати виконавчого провадження у сумі 400,00 грн.

Оскільки рішення суду в самостійний строк не виконано, 05.11.2014 у відповідності до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.12.2014, керуючись п. 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на момент винесення постанови) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

У разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження не є закінченим, тобто, коли рішення суду фактично не виконано, що не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника.

Просить у задоволенні скарги представника боржника Олейникової С.С. щодо зобов`язання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 45108016 відмовити в повному обсязі.

Скаржник, представник скаржника в судове засідання не з`явилися.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності сторін виконавчого провадження та державного виконавця.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання сторін виконавчого провадження та державного виконавця фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги боржника та заперечення представника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розділу VII ЦПК, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця.

Статтями 447, 447-1 ЦПК України в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024 передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2014 з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1027368,67 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В провадженні Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП № 45108016 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2109/14-ц, виданого 29.08.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2014 у вищезазначеній справі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 45108016 виданої Ленінським ВДВС ЗМУЮ 05.11.2014, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Згідно з листом начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 19.12.2014 виконавчий лист № 334/2109/14-ц повернуто стягувачу ПАТ «Дельта Банк» на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Після повернення виконавчого листа стягувачу постановою державного виконавця від 05.11.2014 у виконавчому провадженні ВП № 45108016, вказаний виконавчий лист повторно для примусового виконання не надсилався.

13.05.2020 між стягувачем за виконавчим листом ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір № 2245/К/1 про відступлення прав вимоги.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком №1 до договору № 2245/К/1 про відступлення прав вимоги від 13.05.2020, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Укрдебт Плюс» право вимоги за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 боржником в якому є ОСОБА_2 та договором поруки № 0711/0508/45-012-Р-1 від 06.05.2008 боржником в якому є ОСОБА_1

24.11.2020 між ТОВ «Укрдебт Плюс» та ОСОБА_2 укладено договір № 2425524-11 про врегулювання кредиту № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008. Відповідно до умов якого сторони за цим договором дійшли згоди про врегулювання заборгованості за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 зі всіма змінами та доповненнями наступним чином: станом на 24.11.2020 загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором 5921629,24 грн., з яких 3138673,28 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 2782955,95 грн. заборгованість по процентах (п.1.1). Не пізніше наступного робочого дня, після отримання грошових коштів, кредитор зобов`язується укласти договір факторингу за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 з ТОВ «Інком-Фінанс», відповідно до якого відступити право вимоги, щодо повернення залишку заборгованості за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 за ціною не більше 2855,00грн. (п.1.5).

26.11.2020 між ТОВ «Укрдебт Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» укладено договір факторингу № 2425524, відповідно до умов якого ТОВ «Інком-Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 щодо повернення заборгованості за основною сумою кредиту в сумі 2570528,28 грн. та сплати процентів за користування кредитом в сумі 2782955,95 грн.

Крім того, за умовами даного договору, то ТОВ «Інком-Фінанс» перейшло право за договором поруки № 0711/0508/45-012-Р-1 від 06.05.2008, що укладений між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

27.11.2020 між ТОВ «Інком-Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008 боржником в якому є ОСОБА_2 та договором поруки № 0711/0508/45-012-Р-1 від 06.05.2008 поручитель в якому є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 606 ЦК України, зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

11.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про знання арешту з нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45108016, виданий Ленінським ВДВС Запорізького міського управління юстиції 05.11.2014 (ВП № 45108016), у зв`язку з закінченням терміну виконавчого провадження та відсутності заборгованості.

Листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно бази даних ВП/ВД(архів) та АСВП встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 45108016 виконавчий лист від 29.08.2014 № 334/2109/14-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» 1027368,67 грн. 15.10.2014 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та копії направлені сторонам. 19.12.2014, керуючись пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція закону, який діяв на момент винесення постанови) винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Виконавче провадження завершено у 2014 році. Зняти арешт з майна не має можливості, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, - завершені виконавчі провадження підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Положеннями статті 57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону №606-ХІV з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону №606-ХІV).

Частиною другою статті 50 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За інформацією начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 19.12.2014 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV, виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частиною 5 ст. 47 цього Закону встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, якою встановлено строк для пред`явлення виконавчих документів для виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 в редакції чинній на момент завершення виконавчих проваджень, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Виходячи з наведених норм права, закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 (провадження №К/9901/20268/18), яка на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахована судом при ухваленні рішення по суті скарги.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону № 1404 - VIII в діючий редакції та на момент звернення скаржника до виконавчої служби з заявою про скасування заходів примусового виконання рішення, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.40 Закону №1404-VІІІ, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Повторно виконавчий документ до виконання не пред`являвся і згідно із заявою стягувача не може бути пред`явлений, оскільки 24.11.2020 між новим кредитором ТОВ «Укрдебт Плюс» та ОСОБА_2 було укладено договір № 2425524-11 про врегулювання кредиту № 0711/0508/45-012 від 06.05.2008, на виконання умов якого право вимоги до боржника і поручителя перейшло до ТОВ «Інком-Фінанс» на підставі договору факторигну, а в подальшому право вимоги за кредитним договором, боржником в якому є ОСОБА_2 , та договором поруки, поручитель в якому є ОСОБА_1 , перейшло до ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення прав вимоги від 27.11.2020, внаслідок чого відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі.

У своїх запереченнях представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя посилався на те, що арешт повинен бути застосований і надалі, оскільки державним виконавцем виносились постанова від 22.10.2014 про стягнення виконавчого збору і постанова від 05.11.2014 про витрати виконавчого провадження, які не виконані боржниками, суд відхиляє, оскільки наявність зазначених постанов державним виконавцем документально не підтверджено, як і наявність відповідного виконавчого провадження.

Виконавча служба повідомила про відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання.

Відповідно до листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження завершено у 2014 році а саме провадження знищене через закінчення строків його зберігання.

Зняти арешт з майна не має можливості, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, - завершені виконавчі провадження підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах держави виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року, чинного до 19 липня 2017 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

Згідно із п. 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Пунктом 1 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями передбачено, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Отже, виходячи із норм діючого на момент виникнення правовідносин законодавства, а саме на момент повернення виконавчого документа стягувачу, арешт з майна боржника знятий не був. У передбачені ст.ст. 22, 23 Закону №606-ХІV строки для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання сплили та питання щодо їх поновлення стягувачем не ініціювалось. Виконавче провадження знищене за спливом строку зберігання.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, доцільне лише для забезпечення реального виконання рішення і не повинно призводити до порушення статті 1 Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця зняти арешт з майна заявника.

Суд вважає, що оскільки виконавчий документ щодо боржника був повернутий стягувачу, строк пред`явлення його до примусового виконання сплив, виконавче провадження на час звернення зі скаргою закінчене та знищене, то подальша дія накладеного арешту у виконавчому провадженні є безпідставною і недоцільною, а незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, при тому що на даний час відбулося поєднанням боржника і кредитора в одній особі, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Повернення стягувачу виконавчого документа, зокрема з підстав не виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, має наслідком винесення відповідної постанови, в якій має бути вирішено питання про скасування арешту. Однак такі дії вчинені не були, в постанові не було вказано про зняття арешту з нерухомого майна боржника, у зв`язку з чим обтяження такого майна досі зберігається.

З моменту закінчення виконавчого провадження минуло 11 років, виконавче провадження вже знищене, у зв`язку із закінченням строку його зберігання. Тому подальше накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , в особі якої наразі поєднано боржника і кредитора, та фактичним виконанням рішенням поза межами виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном та обмежує права, позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 13.07.2022р. у справі № 2/0301/806/11, у постанові від 10.01.2024 у справі № 569/6234/22 (провадження № 61-2690св23). Верховний суд вважає, що незняття державною виконавчою службою арешту з майна боржника за умови виконання ним рішення суду поза межами виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Відтак, вимога скарги ОСОБА_1 про зобов`язання органу державної виконавчої служби скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , за встановлених судом обставин є ефективним способом, здатним відновити право власника, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , подану в особі представника адвоката Олейникової Світлани Сергіївни, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця, задовольнити.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45108016, виданий 05.11.2014, видавник: Ленінський ВДВС ЗМУЮ, номер запису про обтяження 7719449.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Складання повної ухвали 27.05.2025.

Суддя: Турбіна Т. Ф.