Справа № 136/955/25
провадження № 2/136/333/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д. отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та заяву про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій, серед іншого, посилаючись на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного суду у справі №743/1481/21 просить звільнити його від сплати судового збору.

Однак суд вважає, що вказана позивачем підстава для звільнення його від сплати судового збору при подачі такого позову не відповідає вимогам закону з огляду на таке.

Дійсно, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору, однак у ст. 11 вказаного Закону визначено, що він застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить іншому Закону України «Про споживче кредитування».

Так, згідно з п.п. 1-1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Разом з тим, суд звертає увагу, що п.п. 1-2 ч. 2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що дія цього Закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Предметом розгляду даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №25953 від 19.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 13250,00 грн. за кредитним договором. Крім того, зі змісту позовної заяви хоч і вбачається про існування кредитного договору на якому вчинено виконавчий напис, однак не вказано ні виду такого договору, ні його реквізитів, а без надання примірника такого договору, який повинен бути у позивача, як сторони вказаного договору, суд позбавлений можливості визначити чи поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів» на вказані правовідносини, тому наразі відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, висновок про те, що не до усіх позовів про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню застосовується ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», також підтверджується ухвалою Верховного суду від 27.05.2021 у справі №320/10834/18, провадження 61-7345ск21.

Натомість, безпідставними є посилання позивача на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 19.10.2022 у справі 743/14881/21, оскільки вони зроблені у правовідносинах, які виникли з інших фактичних обставин і не є тотожними із правовідносинами в даній справі. Варто зазначити, що у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі 743/1481/21 предметом спору був, виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між позивачем та АТ «Ідея Банк» 25.03.2019 за умовами якого він отримав на споживчі потреби кредит в розмірі 57 397 грн з кінцевим терміном повернення до 25.03.2021, тобто строком погашення кредиту більше одного місяця.

Отже, оскільки позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу і згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, але без кредитного договору, суд позбавлений можливості визначити чи поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів» на вказані правовідносини, а тому наразі відсутні правові підстави для застосування ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення позивача від сплати судового збору, і як наслідок, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків. В іншому випаду позивачу необхідно сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 1211,20 грн та подати суду оригінал платіжних документів про сплату судового збору.

Щодо вирішення судом клопотання про зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження в порядку забезпечення позову, суд зауважує, що згідно з ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення позову фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 605,60 грн. Оскільки в силу приписів ч. 9 ст. 185 ЦПК України, де вказано, що клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху, однак правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення позову.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи зазначене, в силу припису ч. 10 ст. 153 ЦПК України, за відсутності документів, що підтверджують сплату позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову, суд цією ухвалою повертає вказану заяву заявникові.

Керуючись ст. ст. 153, 175, 177, 182, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків, а у випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя О. Д. Іванець