Справа № 161/7020/25
Провадження № 2/161/2949/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Гриня О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №4965975, за умовами якого відповідач отримав у позику 5 000,00 грн. на строк 20 днів та денною процентною ставкою за користування позикою у розмірі 3,00 % на день.

Позивач вказує, що за договором факторингу набув право вимоги за цим договором.

Позивач зазначає, що станом на 27 лютого 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 21 200,00 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 16 200,00 грн. неустойки.

З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 21 200,00 грн.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів фактичної видачі кредиту.

У відповіді на відзив позивач повідомив, що в нього відсутні докази перерахування кредиту на карту відповідача. Клопотань про витребування таких доказів не заявляв.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №4965975, за умовами якого відповідач отримав у позику 5 000,00 грн. на строк 20 днів та денною процентною ставкою за користування позикою у розмірі 3,00 % на день.

За договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором.

Позивач зазначає, що станом на 27 лютого 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 21 200,00 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 16 200,00 грн. неустойки.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Всупереч вищенаведеному, позивач не надав суду будь-яких доказів виконання кредитором умов договору позику від 18 жовтня 2023 року №4965975, а саме доказів видачі позики відповідачу шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника (п.1. Договору).

Матеріали справи містять лише сам договір позики, а також документи, що підтверджують перехід права вимоги до позивача, але будь-яких доказів виконання договору позики (банківська виписка, платіжне доручення, довідка про перерахування коштів платіжною системою тощо) в матеріалах справи немає.

Не зважаючи на те, що саме ці доводи були основними під час надання відповідачем відзиву на позов, у відповіді на відзив позивач фактично відмовився суду надати докази видачі кредиту, переклавши тягар доказування в цій частині на відповідача, що є не допустимим та не узгоджується з принципом диспозитивності та змагальності цивільного процесу. Клопотань про витребування таких доказів позивач також не подавав суду.

У зв`язку з вищевикладеним, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, .

Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено та підписано 03 червня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ