КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/718/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішень, державного акту, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року в складі судді Фінагеєвої О. І.,

встановив:

04.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішень, державного акту.

Посилалась на ті підстави, що рішенням 47 сесії ІV скликання Боярської міської ради №47/2449 від 13.03.2006 їй було надано у власність земельну ділянку та дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в АДРЕСА_1 , ділянка 10 1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1000 га на АДРЕСА_1 , отримано всі необхідні дозволи та узгодження, в результаті чого земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0:01:024:0166.

Рішенням 36 сесії V скликання Боярської міської ради №36/1665 від 10.12.2008 вирішено надати ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу Боярської міської ради. Надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням 2 сесії VІ скликання Боярської міської ради №2/98 від 23.11.2010 вирішено затвердити ОСОБА_2 проект із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,100 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯЛ №272708 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0:01:024:0202.

Зазначала, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , отримання ним державного акта про право власності на земельну ділянку відбулось за наявності чинного рішення про надання цієї земельної ділянки їй у власність, при цьому в неї земельна ділянка не вилучалась.

ОСОБА_1 просила суд :

- визнати незаконним та скасувати рішення 36 сесії 5 скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 36/1665 від 10.12.2008 «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 »;

- визнати незаконним та скасувати рішення 2 сесії VI скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/98 від 23.11.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 »;

- визнати недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт серії ЯЛ № 272708 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:024:0202, та скасувати його державну реєстрацію.

19.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог.

Просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , шляхом :

- визнання незаконним та скасування рішення 36 сесії 5 скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 36/1665 від 10.12.2008 «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 »;

- визнання незаконним та скасування рішення 2 сесії VI скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/98 від 23.11.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 »;

- визнання недійсним виданого ОСОБА_2 державного акта серії ЯЛ № 272708 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:024:0202, та скасування його державної реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, про що 12 липня 2021 року видано свідоцтво про смерть (а.с.217 т.1).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 69, 70 т.2).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , шляхом визнання незаконним та скасування рішення 36 сесії 5 скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 36/1665 від 10 грудня 2008 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 ».

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га м. Боярка, масив ОСОБА_4 , шляхом визнання незаконним та скасування рішення 2 сесії VI скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/98 від 23 листопада 2010 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_2 ».

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га в м. Боярка, масив ОСОБА_4 , шляхом визнання недійсним виданого ОСОБА_2 , державного акту серії ЯЛ № 272708 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:024:0202 та скасування його державної реєстрації.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою набуття права власності на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження цього проекту і надання її у власність.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2006 року ОСОБА_1 звернулася до Боярської міської ради із заявою про надання у власність земельної ділянки площею 0,1 га на масиві «Лисенка» під забудову.

Рішенням Боярської міської ради від 13 березня 2006 року №47/2449 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1000 кв. м за вказаною адресою, для ведення особистого селянського господарства.

На виконання цього рішення ОСОБА_1 15 липня 2009 року уклала із проектною організацією договір на виготовлення проекту землеустрою № 7/22, яка виготовила проект щодо відведення у власність землі. Проте, радою вказаний проект не був затверджений.

Разом з тим, рішення Боярської міської ради від 13 березня 2006 року № 47/2449 фактично виконано позивачем, оскільки ОСОБА_1 зайняла надану їй земельну ділянку та розпочала розробку проекту землеустрою у 2009 році. Судом встановлено, що рада не мала законних підстав для винесення рішення від 10 грудня 2011 року № 6/268 в частині відміни всіх рішень від 13 березня 2006 року про надання, зокрема, позивачу земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки таке рішення може бути скасовано виключно в судовому порядку за наявності передбачених законом підстав.

Отже, рішенням Боярської міської ради від 10 грудня 2008 року № 36/1665 надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки за наявності чинного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 від 13 березня 2006 року № 47/2449.

Суд дійшов висновку про те, що під час прийняття рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки рада діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог статей 116, 118 ЗК України, а тому постановлення цією ж радою рішення про надання дозволу іншій особі ОСОБА_2 на розроблення проекту відведення тієї ж земельної ділянки є передчасним і прийнятим всупереч вимогам чинного законодавства.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності суд першої інстанції зазначив, що позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Позивач, будучи землекористувачем земельної ділянки та розробивши проект землеустрою на неї, може вимагати усунення порушення її права на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.

04.03.2024 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу та судовий збір за подання апеляційної скарги.

Вважає, що у ОСОБА_1 не виникло право власності на спірну земельну ділянку, оскільки вона не провела до кінця процедуру щодо виготовлення проекту землеустрою та не здійснила державну реєстрацію права власності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що права та законні інтереси ОСОБА_1 не порушені, оскільки нею не було оформлено право власності чи право користування спірною земельною ділянкою та не доведено, що вона користується ділянкою на будь-якій законній підставі, оскільки проект відведення цієї земельної ділянки у власність позивачки не був затверджений міською радою та не являється підставою для користування земельною ділянкою.

Оскільки у ОСОБА_1 не виникло право власності на спірну земельну ділянку, предмет спору відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі.

Звернувшись з негаторним позовом, позивачкою невірно обрано спосіб захисту.

Судом першої інстанції не взято до уваги заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Твердження суду, що рішення Боярської міської ради від 13 березня 2006 року №47/2449 фактично виконано позивачем, оскільки ОСОБА_1 зайняла надану їй земельну ділянку та розпочала розробку проекту землеустрою у 2009 році, суперечить нормам земельного законодавства України.

ОСОБА_1 не є землекористувачем спірної земельної ділянки, оскільки розробка проекту землеустрою земельної ділянки не дає їй права приступити до використання цієї ділянки.

Висновок суду про те, що рада не мала законних підстав для винесення рішення від 10 грудня 2011 року №6/268 в частині відміни всіх рішень від 13 березня 2006 року про надання, зокрема, позивачу земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки таке рішення може бути скасовано виключно в судовому порядку за наявності передбачених законом підстав, не стосується предмету спору.

Постановою апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2006 року визнано дії Боярської міської ради по скликанню та проведенню 9 березня 2006 року засідання позачергової 47 сесії міської ради 4 скликання неправомірними, рішення прийняті позачерговою 47 сесією Боярської міської ради 4 скликання визнані незаконними та скасовані.

В подальшому спірна земельна ділянка надавалась згідно рішення Боярської міської ради №15/852 від 07.06.2007 ТОВ «Арсенал 777», і лише 10.12.2008 ОСОБА_2 .

Таким чином, висновки суду про те, що рішення Боярської міської ради від 10 грудня 2008 року №36/1665 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки було прийнято за наявності чинного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 від 13 березня 2006 року №47/2449, не відповідають дійсності.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №826/5735/16; від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц.

Суд першої інстанції не надав оцінки позовній заяві на відповідність її вимогам ст. 17 ЦПК України. Так, позовна заява не містить ціни позову, хоча стосується права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно та має дорівнювати дійсній вартості нерухомого майна. Суд мав залишити позовну заяву без розгляду відповідно до п. 8 ст. 257 ЦПК України, проте цього зроблено не було.

Відзив на апеляційну скаргу подано адвокатом Барановською В. В., яка не надала належних доказів на підтвердження своїх повноважень як представника, а тому останній не береться до уваги судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Речицький М. Л. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Биструшкін В. Ю. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що передача у власність земельних ділянок громадянам та юридичним особам належить до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад (їх сесій).

Згідно з пунктом б частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами урегульовано статтею 118 ЗК України, вимогами якої визначено процедуру подачі заяви щодо вибору місця розташування земельної ділянки та її розгляду, отримання дозволу, розроблення та погодження проекту відведення земельної ділянки у власність.

Отже, правовою підставою набуття права власності на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердження цього проекту і надання її у власність.

Судом встановлено, що 13 березня 2006 року Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення № 47/2449 «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам в м. Боярка».

Боярська міська рада вирішила: надати у власність земельну ділянку та дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в м. Боярка для ведення особистого селянського господарства громадянці: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , діл. 10 1 000 кв.м. Громадянці виконувати обов`язки власника земельної ділянки відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України. Попередити громадянку, що право власності на земельну ділянку може бути припинено у випадках, передбачених ст. ст. 140, 143 Земельного кодексу України.

Відповідно до рішення позачергової 47 сесії першого пленарного засідання «Про дострокове припинення повноважень секретаря ради ОСОБА_5 » та враховуючи факт непередачі новообраному секретарю ради документації, Боярська міська рада своїм рішенням від 13 березня 2006 року № 47/2591 вирішила вважати дійсними рішення 47 сесії ради та наступних сесій 4 скликання, розпорядчі, фінансово-банківські документи, на яких підпис завірений печаткою «Виконавчий комітет Боярської міської ради».

Рішенням Боярської міської ради 8 сесії 5 скликання від 30 листопада 2006 року № 08/424 було визнано нечинними рішення останньої 47 сесії 4 скликання Боярської міської ради, зокрема, і рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Рішенням Боярської міської ради 9 сесії 5 скликання від 21 грудня 2006 року № 09/425 вирішено вважати, що Боярською міською радою 4 скликання було проведено 46 сесій.

10 грудня 2008 року рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №36/1665 було надано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована в м. Боярка, масив ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу Боярської міської ради. Надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , масив ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням 2 сесії VI скликання Боярської міської ради № 2/98 від 23 листопада 2010 року затверджено ОСОБА_2 проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,100 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт серії № 272708 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:024:0202.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем померлого за заповітом є ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2006 року у справі № 2-а-167 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до Боярської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень ради від 09 березня 2006 року щодо дострокового припинення його повноважень як секретаря міської ради та обрання іншого секретаря, зміну запису в трудові книжці щодо причин та дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до вищезазначеної постанови ОСОБА_5 просив скасувати рішення Боярської міської ради № № 47/2, 47/3, 47/4 від 09 березня 2006 року, якими припинено його повноваження як секретаря Боярської міської ради та обрання іншого секретаря.

Постановою апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2006 року у справі № 22АС-139/2006 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено та визнано неправомірними всі рішення, прийняті позачерговою 47 сесією IV скликання Боярської міської ради, визнані незаконними та скасовані, у тому числі, і рішення 47 сесії IV скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року, якими мешканцям м. Боярка надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2007 року постанову апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2006 року скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2007 року позов ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2006 року без змін.

У подальшому рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 лютого 2011 року № 6/268 було скасовано рішення 47 сесії 4 скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо і відведення земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка» для ведення особистого селянського господарства м. Боярка на масиві Лисенка, громадянам згідно додатку 1, як рішення які є з перевищенням повноважень Боярської міської ради 4 скликання і суперечить чинному законодавству.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2013 року (справа №369/2229/13-а), яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2014 року, визнано незаконним, протиправним та нечинним пункт 1 рішення чергової 6 сесії VІ скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 лютого 2011 року № 6/268, а саме в частині відміни рішення 47-ої сесії ІV скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення: земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка для ведення особистого селянського господарства в м. Боярка на масиві Лисенка».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року постанову районного суду залишено без змін.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності (частина перша статті 81 ЗК України).

Частиною першою статті 116 ЗК України (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства чи будівництва і обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України).

Частиною першою статті 125 ЗК України визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що передача належної їй спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , отримання ним державного акта відбулось з грубим порушенням земельного законодавства, враховуючи, що рішення про вилучення у неї вказаної земельної ділянки не приймалось.

ОСОБА_1 суду пояснила, що вона з 1992 році була орендарем вказаної земельної ділянки, після прийняття рішення Боярською міською радою 13 березня 2006 року вона постійно користується вказаною земельною ділянкою, садить на ній городину для особистого вживання. У 2008 році вона розробила проєкт землеустрою, після чого вона звернулась до Боярської міської ради для затвердження проєкту землеустрою щодо земельної ділянки на масиві ОСОБА_4 , проте його затверджено не було з підстав визнання нечинним рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Разом з тим, вона з 1992 року і по даний час постійно використовує спірну земельну ділянку, яка огороджена сіткою, ОСОБА_2 до неї ніколи не звертався, про свої права на спірну земельну ділянку не повідомляв.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що під час прийняття рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки рада діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог статей 116, 118 ЗК України, а тому постановлення цією ж радою рішення про надання дозволу іншій особі ОСОБА_2 на розроблення проекту відведення тієї ж земельної ділянки було прийнято всупереч вимогам чинного законодавства.

ОСОБА_1 на виконання рішення Боярської міської ради розробила проект відведення спірної земельної ділянки після надання дозволу на виготовлення проекту відведення, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 0:01:024:0166, проте вказаний проект розглянуто не було з підстав ухвалення рішення чергової 6 сесії VІ скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 лютого 2011 року № 6/268 щодо відміни рішення 47-ої сесії ІV скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення: земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка для ведення особистого селянського господарства в м. Боярка на масиві Лисенка», яке згодом було визнано судом незаконним.

За встановлення тієї обставини, що рішення Боярської міської ради від 10 грудня 2008 року №36/1665 про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, за наявності чинного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 від 13 березня 2006 року №47/2449, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 лютого 2019 року у справі №2-331/12-ц, при розгляді справи за аналогічних правовідносин.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі встановлених ним обставин про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов є негаторним.

За відсутності у ОСОБА_1 документа, що посвідчує її право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, до заявлених нею вимог про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності на земельну ділянку поширюються вимоги про позовну давність.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У визначенні початкового моменту строку позовної давності суд повинен виходити з таких критеріїв оцінки поведінки позивача, як добросовісність, розумність та справедливість, закріплених у статті 3 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2023 року у справі №760/17256/19-ц зазначив, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як пояснила ОСОБА_1 , про існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2013 року у справі №369/2229/13-а, яким було визнано незаконним, протиправним та нечинним пункт 1 рішення чергової 6 сесії VІ скликання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 лютого 2011 року № 6/268, а саме в частині відміни рішення 47-ої сесії ІV скликання Боярської міської ради від 13 березня 2006 року «Про надання земельної ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення: земельної ділянки у власність громадянам міста Боярка для ведення особистого селянського господарства в м. Боярка на масиві Лисенка», вона дізналась від сусідів лише у 2020 році.

Саме з цього часу у позивачки виникло право на звернення до суду з позовом, оскільки підстава, на якій відповідач набув спірне майно у власність, відпала.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Враховуючи наведене, підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності відсутні.

З огляду на те, що заявлені по справі вимоги не є майновими, доводи апеляційної скарги про невідповідність позовної заяви вимогам закону в частині не зазначення ціни позову є необґрунтованими.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.05.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук