Справа № 724/1147/25
Провадження № 2/724/373/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (надалі - ТзОВ «ФК «ЕЙСзвернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16739,7 грн., судових витрат в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 22.03.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 135067 у формі електронного документа, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису електронним ідентифікатором.

Відповідач ОСОБА_1 підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9727c9f7. Зокрема, 22.03.2024 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору. Сума кредиту становить 18824, 00 грн. яка надається не пізніше наступного дня після підписання договору в наступному порядку: у розмірі 15984,96 грн. для погашення заборгованості позичальником за договором про споживчий кредит №129885 від 31.01.2024 р. та у розмірі 15,44 грн. на карту позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 2823,60 грн. шляхом погашення позичальником заборгованості за комісією, яка нарахована згідно п. 2.5 договору від 22.03.2024 №135067.

Після вчинених дій відповідача ОСОБА_1 , 22.03.2024 ТОВ «КРЕДІПЛЮС» перерахувало грошові кошти на її банківську карту № НОМЕР_2 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Кредіплюс» а відповідач отримав кредитні кошти. Відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору.

Відповідно до п. 2.6. індивідуальної частини договору загальний строк кредитування складає 275 днів з 22.03.2024р. по 22.12.2024 р.

Пунктом 2.3. індивідуальної частини договору передбачено проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,10 % річних, тип процентної ставки фіксована, розмір процентної ставки незмінний. Уразі, якщо позичальник не виконує умови договору, то до нього застосовується стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 200,00 грн.

З огляду на вищезазначене, відповідач під час укладення договору ознайомився з його текстом та умовами, у тому числі з графіком платежів, паспортом споживчого кредиту.

Крім того, 10.10.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) уклали Договір факторингу № 10102024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №135067 від 22.03.2024р.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2024 до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 16739,70 грн.

Відповідно до п.5.3.4 договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року (визначено, що Фактор (ТОВ «ФК «ЕЙС») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

З огляду на зазначене ТзОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №135067 в розмірі 16739,70 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.04.2025року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, яку вона отримала 06.05.2025р., про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулось на адресу суду. Однак відзив на позов до суду не подала.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 22.03.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 135067 у формі електронного документа. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9727c9f7 (а.с. 24-27).

Відповідно до п.2.1 договору, Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у сумі, визначені у п. 2.2.. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточної дати погашення заборгованості.

Згідно з п. 2.2.1. сума кредиту становить 18824,00 грн., надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 15948,96 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №129885 від 31.01.2024 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 15,44 грн. на картку позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 2823,60 шляхом погашення заборгованості за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 договору.

Сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту протягом строку кредитування та графіком платежів. (п. 2.3. Договору)

Згідно із п. 2.4. Договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії 200,00 грн. Розмір комісії не може бути змінено.

Комісія за надання кредиту складає 2823,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладання договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. договору. Розмір комісії не може бути змінено (п. 2.5. Договору).

Відповідно до п. 2.6. Договору сторони погоджуються, що загальний строк кредитування за договором становить 275 днів з 22.03.2024р. по 22.12.2024р. Строк на який надається кредит встановлюється графіком платежів, конкретні дати встановлені в графіку платежів. Періодичність виплати кредиту 1 раз на місяць (п.2.6.1 договору).

Відповідач ОСОБА_1 підписала 22.03.2024 року кредитний договір № 135067 з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, чим підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови та вартість кредитування.

Судом досліджено паспорт споживчого кредиту до договору №135067 від 22.03.2024р. згідно якого сторонами погоджено суму кредиту 18824,00 грн., строк кредитування 275 днів, процентна ставка 0,10% річних, тип процентної ставки фіксована, реальна річна процентна ставка 48,99% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 21664,47 грн., загальні витрати за кредитом 2840,47 грн., спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом перерахування на рахунок позичальника в наступному порядку: у розмірі 15984,96 грн. для погашення заборгованості позичальником за договором про споживчий кредит №129885 від 31.01.2024 р. та у розмірі 15,44 грн. на карту позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 2823,60 грн. шляхом погашення позичальником заборгованості за комісією, яка нарахована згідно п. 2.5 договору від 22.03.2024 №135067 (а.с.34-.

На виконання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.04.2025 р. АТ «ПУМБ» надано інформацію щодо здійснених операцій по карті № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) за період з 22.03.2024 р. по 27.03.2024 р. по надходженню грошових коштів в сумі 15,44 грн.

10.10.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 10102024 (а.с.55-57).

Предметом договору факторингу № 10102024 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Боржник фізична особа з якою укладено Кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим Договором (п. 1.1. Договору).

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу).

У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2024 на підставі договору факторингу від 10.10.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ ФК «ЕЙС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 22.03.2024р. № 135067 на загальну суму 16739,70грн., з яких 15932,14 грн. основний борг, 5,56 грн. проценти, 802,00 грн. - комісія (а.с.60).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №135067 від 22.03.2024р. існуюча заборгованість ОСОБА_1 станом на 06.03.2025р. становить 16739,70 грн. не погашена (а.с.54).

Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів з вказаного рахунку підтверджується довідкою №2 відповідно до якої 22.03.2024р. на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 були зараховані кошти у сумі 15,44 грн. згідно договору №135067 від 22.03.2024р.

З розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи вбачається, що відповідач 22.03.2024р. отримала кредитні кошти в сумі 18824,00 грн. та здійснила часткове погашення боргу на загальну суму 2891,86 грн. (2091,86 грн. 21.04.2024р., 800,00 грн. 13.07.2024р.). Також за період з 22.03.2024 по 10.10.2024р. відповідачу була нарахована комісія в сумі 802,00 грн. та проценти в розмірі 5,56 грн. (а.с.51-52).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.

Як встановлено судом, 22.03.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 135067 у формі електронного документа. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9727c9f7 (а.с. 24-27).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Щодо відступлення прав вимоги.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором від 22.03.2024р. № 135067 від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» до ТОВ ФК «ЕЙС».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості складає 16739,70 грн., з яких: 15932,14 грн. - тіло кредиту, 802,00 грн. - комісія, 5,56 грн. - проценти за користування кредитом.

Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань.

Судом враховується, що відповідач здійснила часткове погашення боргу в сумі 2891,86 грн., а тому усвідомлювала існування даного кредитного договору та визнала зобов`язання за ним.

За таких обставин, перевіривши розрахунок заборгованості, судом встановлено наявність боргу за невиконання кредитного договору в сумі 15937,70 грн., з яких: 15932,14 грн. основний борг, 5,56 грн. проценти.

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11,частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20.

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 15937,70 грн., з яких: 15932,14 грн. основний борг, 5,56 грн. проценти.

В решті частині щодо стягнення комісії в сумі 802,00 грн. відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що позов задоволено судом частково, а саме 95,21 % з відповідача підлягє стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2306,37 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано:

- договір про надання правової допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р.., укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (а.с.64-65);

- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р (а.с.65 зв.);

- додаткову угоду №18 до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р. (а.с.11);

- акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025р.(а.с.12);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с.13);

- довіреність видана адвокату Тараненку А.І. на представлення інтересів ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (а.с.14).

За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому в суду відсутні підстави для вирішення питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що позов задоволено судом частково, а саме 95,21 % з відповідача підлягють стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6664,70 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 133, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Малинці Дністровського району, Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: Харківське шосе, 19, офіс 2005, м.Київ, ) заборгованість за договором про споживчий кредит №135067 від 22.03.2024 року в сумі 15937,70 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень 70 коп.), з яких: 15932,14 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 14 коп.) основний борг; 5,56 грн. (п`ять гривень 56 коп.) проценти.

Стягнути з з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Малинці Дністровського району, Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: Харківське шосе, 19, офіс 2005, м.Київ, ) судовий збір у розмірі 2306,37 грн. (дві тисячі триста шість гривень 37 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6664,70 грн. (шість тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 70 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 червня 2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ