Справа №: 398/6225/24
провадження №: 2/398/759/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" травня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дьорка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Глядковська Д.О., звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Щороку позивач сплачує за навчання доньки 16 900,00 грн. На цей час позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, так як ще має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та не приймає будь-якої участі у їхньому житті, з ними не спілкується. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов.

31 березня 2025 року представником відповідача подано відзив, в якому він просить залишити без задоволення позовні вимоги позивача, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не доведено, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги. На підтвердження цих обставин позивачем було надано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 21.08.2024 року форми ОК-5 та ОК-7, однак ці витяги не є належними, достовірними та допустимими доказами, які підтверджують відсутність доходів у фізичної особи. Зазначені довідки не відображають інформацію про всі доходи, які отримує фізична особа. У разі наявності у ОСОБА_3 будь-яких доходів у 2024 році, то вони будуть відображені в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, зокрема джерела та суми виплачених доходів, в разі їх існування. Посилання позивача на фото поруч з автомобілями люкс класу не є доказом, що саме ці автомобілі є власністю відповідача. Відповідач не має у своїй власності транспортних засобів. Відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і заборгованість станом на 27.03.2025 року за аліментами відсутня. За рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1 824,00 грн, однак сплачує більше встановленого розміру, крім того витрачає кошти на додаткові витрати сина. Позивачем не надано доказів, що матеріальний стан відповідача дозволяє утримувати повнолітню дитину. У відповідача в період з січня 2024 року по січень 2025 року доходи відсутні, що підтверджується відомостями від 20.03.2025 року. Ця обставина свідчить про те, що у відповідача незадовільне матеріальне становище. Відповідач має проблеми зі здоров`ям, повинен проходити відповідне санаторно-курортне лікування, симптоматичну медикаментозну терапію, використовувати посезонне ортопедичне взуття, здійснювати ходу із додатковою опорою, що потребує відповідних коштів. Отже, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Враховуючи, вищевикладене просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 13.05.2025 року представник позивача позов підтримала в повному обсязі, з обставин викладених в позові. Пояснила, що робота повнолітньої дитини не скасовує обов`язку утримання батьками дитини на період її навчання та не звільняє відповідача від утримання, а робота не є підставою для звільнення від сплати аліментів.

В судовому засіданні 13.05.2025 року було оголошено перерву до 22.05.2025 року.

В судове засідання, призначене на 22.05.2025 року, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду позивач та її представник не з`явилися.

21 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що відповідач не бере участь у фінансуванні потреб дитини, не надає матеріальної допомоги та не підтримує жодного зв`язку з дитиною, про що сам особисто повідомив під час минулого судового засідання. У зв`язку з відсутністю допомоги з боку батька, дитина вимушена поєднувати навчання з роботою, проте отриманих доходів недостатньо для забезпечення повноцінного, стабільного та комфортного життя, а тому позивач звернулась до суду з позовом.

Крім того, в доповненнях зазначила, що всі необхідні пояснення по суті справи вже були надані у попередньому судовому засіданні, а тому просила розглядати справу за наявними матеріалами без участі позивача та її представника.

Відповідач в судовому засіданні 22.05.2025 року позов не визнав в повному обсязі, зазначивши, що з першого по п`ятий курс навчання доньки в університеті здійснював сплату за її навчання та проживання в гуртожитку в добровільному порядку, що складало 36-37 тисяч гривень за навчання в рік, яке здійснювалось двома платежами та 9 000,00 грн за проживання в гуртожитку. З початку війни та до березня 2023 року він, позивач, його донька та син проживала разом як одна сім`я, а з березня 2023 року донька зі своїм хлопцем ОСОБА_5 переїхала жити до м. Києва, де орендували житло. Донька офіційно з 2022 року влаштувалась на роботу та одночасно поєднувала роботу, оскільки навчання було онлайн, а потім перевелась на заочну форму навчання. В 2024 році донька закінчила 5 курс університету, але оскільки він на той момент з позивачем розірвав стосунки і почав проживати з іншою жінкою, то донька з незрозумілих йому мотивів перестала з ним спілкуватись, відповідати на його телефонні дзвінки. Останній раз він з нею спілкувався 5-7 травня 2024 року, а тому навіть не знав що вона вступила до магістратури. Молодший син на свій день народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) їздив до сестри в м. Київ та проживав у неї на квартирі, яку вона орендує з її хлопцем. Оскільки донька за освітою філолог та має спеціалізацію англійська мова, то на даний час працює в американсько-українській школі та веде одну групу в МАУП та дві групи в ІБІСІ. Зазначив, що власного транспортного засобу не має, але є посвідчення водія категорії А, В, С і може керувати любим транспортним засобом. Має нерухоме майно та земельну ділянку, яку здає в оренду та отримує за неї плату у вигляді зерна. З 2013 року на підставі рішення з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , які 20 травня 2025 року за рішенням суду були збільшені з 1/6 частки на 1/4 частку його доходу та які він збирається сплачувати в подальшому в повному обсязі. Має проблеми зі здоров`ям. Працює на пасіці у брата та отримує нестабільний заробіток, оскільки ціна на мед постійно змінюється. В 2024 році він в середньому на місяць мав 12-13 тисяч гривень. Також зазначив, що донька особисто до нього не зверталась з проханням про фінансову допомогу, хоча він кожні 2-3 неділі їй пише та просить щоб вона йому зателефонувала, однак з її боку такі дії не вчиняються.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.05.2025 року вважав позов таким, що не підлягає задоволенню в зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначив, що відповідно до інформації про доходи ОСОБА_3 за 2024 рік отримувала місячну заробітну плату в розмірі 4 150,00 грн, що є більшою ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, який складає 3 028,00 грн. Крім того, їй нараховувалось додаткове благо, що вказує на отримання нею відсотків, які нараховуються банком. Обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності деяких юридичних фактів, а саме: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вважає, що у ОСОБА_3 відсутня потреба у матеріальній допомозі, а відповідач не має можливості надати таку допомогу.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.12.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Донька сторін зареєстрована та проживає разом з позивачем, що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади.

Згідно з довідкою №11/24 від 01 листопада 2024 року ОСОБА_3 навчається на І курсі заочного відділення факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету, термін навчання за освітнім ступенем «Магістр» з 01.09.2024 року по 31.12.2025 року.

Відповідно до квитанції №520А-9P4E-ВМХК-А8МН від 22.08.2024 року, ОСОБА_3 було сплачено за навчання за договором №01598 від 01.09.2024 року 16 900,00 грн.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що вони перебували в шлюбі, який на підставі рішення суду було розірвано. З відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина та відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати за період з 01.01.2024 року до 27.03.2025 року, відповідач регулярно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1 824,00 грн щомісяця.

Повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 продовжує навчання на заочній формі навчання та особисто оплатила вартість навчання. Відповідно до Відповіді з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів №1402898 від 22.05.2025 р. ОСОБА_3 за період з 1 по 4 квартал 2024 року отримала дохід у розмірі 48 450,00 грн. (без урахування податків), в тому числі заробітну плату та інше благо.

Отже, повнолітня донька сторін отримує регулярний щомісячний дохід, що перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік».

При цьому, відповідач офіційно не працевлаштований, отримує мінливий та нерегулярний дохід, має захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, а також має на утриманні неповнолітнього сина, на утримання якого сплачує аліменти.

Позивачем не надано доказів, що повнолітня дочка сторін саме у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги (вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо) та відповідно відповідач має можливість надавати таку допомогу, а відтак позивачем не доведено наявності обов`язкових вищезазначених юридичних фактів, за умови існування яких у відповідача виникає обов`язок утримувати повнолітню доньку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову, при цьому у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем витрати на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають, а також те, що відповідач щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, до суду не звертався, то суд вважає, що судові витрати у цій справі слід залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30 травня 2025 року.

Суддя О.В.Авраменко