Провадження № 2/686/800/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2023 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0.06 га, кадастровий номер :02:006:0239 по АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Об`єкт вказаної нерухомості знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0239 по АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 . Позивач вважає, що оскільки йому належить житловий будинок, то до нього має перейти і право власності на земельну ділянку на якій він знаходиться, у зв`язку із чим він змушений звернутись із даним позовом.

04.09.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

30.10.2023 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту для проходу, проїзду по земельній ділянці по АДРЕСА_1 до житлового будинку, що на ній розташований.

07.12.2023 року за клопотанням представника відповідача-позивача призначено земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

01.04.2024 року у зв`язку із клопотанням експерта провадження у праві поновлено.

09.05.2024 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

09.07.2024 року справу направлено для проведення експертизи згідно ухвали від 07.12.2023 року, провадження зупинено.

28.10.2024 року провадження у справі поновлено у зв`язку із неоплатою експертизи.

11.03.2025 року справу призначено до слухання по суті.

23.04.2025 року за клопотання відповідача-позивача зустрічний позов залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, в іпотеку спірна ділянка не передавалась, а тому вимога про позбавлення відповідача його власності є незаконною.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Кей-Колект» 28.01.2021 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Об`єкт вказаної нерухомості знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:006:0239 по АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що оскільки йому на праві власності належить житловий будинок, за адресою по АДРЕСА_1 , то до нього має перейти і право власності на земельну ділянку на якій він знаходиться, у зв`язку із чим він звернувся із даним позовом.

Статтею 41 Конституції встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на житловий будинок) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно із ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на житловий будинок) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 28.01.2021 року, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3 , предметом договору є об`єкт нерухомого майна, а це житловий будинок, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. позначений в плані літерою «А-1», цегляний хлів позначений літерою «Б», бетонний погріб, позначений літерою «В», цегляна вбиральня позначена літерою «Г». Об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0239, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Тобто, договором купівлі-продажу житлового будинку встановлено, що земельна ділянка площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0239 не є предметом договору купівлі-продажу від 28.01.2021 року.

Таким чином, ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбав лише будинок та господарські будівлі і споруди.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 120 ЗК України особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Зазначене узгоджується з правовими висновками ВП ВС, викладеними у постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17.

Однак, суд вважає, що відсутні правові підстави для набуття ОСОБА_3 права власності на спірну ділянку в цілому, а позовні вимоги про визнання права власності на частину земельної ділянки, що необхідна для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, він не заявляв, тоді як вимога про визнання за ним права власності на всю земельну ділянку, що належить відповідачу, призведе до порушення прав останнього на мирне володіння і розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності.

Зазначення в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.2021 року, що житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:006:0239, не свідчить про автоматичний перехід права власності на спірну ділянку в цілому до нового власника житлового будинку. Укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами у даному випадку не тягнуло за собою безумовний перехід права власності на всю ділянку, на якій вони розташовані та не створили для нового власника житлового будинку юридичний наслідок у вигляді набуття права власності на всю ділянку.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що земельна ділянка кадастровий номер :02:006:0239 за адресою: АДРЕСА_1 перейшла у його власність, оскільки власником спірної ділянки є відповідач ОСОБА_4 , а позбавлення його права власності можливе лише у випадках, передбачених чинним законодавством.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, є необґрунтованими та недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0.06 га, кадастровий номер :02:006:0239 по АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.06.2025 року.

Суддя: