Справа № 372/4777/24
Провадження № 2-251/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2025 року м. Обухів
Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
за участю секретаря Редька Н.Н.,
за участю представника позивача в режимі відеоконференції адвоката Ванжули Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики № б/н від 07 лютого 2022 року.
В серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за борговою розпискою від 07.02.2022 року в розмірі 518 163 39 грн. з яких 412 830,00 грн. - основна сума боргу, штраф - 50 000,00 грн., 19 387,71 грн. три проценти річних від простроченої суми, та 35 878,00 грн. - інфляційні втрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв готівкою грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що станом на 07.02.2022 року становить еквівалент 279 998 ( двісті сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 00 копійок згідно офіційного курсу валют Національного банку України, з зобов`язанням повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів до 12:00 год. 20 січня 2027 року за визначеним договором графіком платежів.
Не дивлячись вказані умови договору, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за договором та не здійснює повернення позики у відповідності до графіку визначеного договором. У зв`язку з цим у позичальника сформувалась заборгованість перед позикодавцем у розмірі еквівалентному 10 000,00 (десять тисяч) доларів США, що станом на 13 серпня 2024 року еквівалентно 412 830,00 (чотириста дванадцять тисяч вісімсот тридцять) гривень.
Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року позовну заяву суд залишив без руху для усунення недоліків щодо сплати судового збору.
23 жовтня 2024 року на підсистему електронний суд від представника позивача надійшло клоптання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
28 жовтня 2024 року ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання преставника позивача про відстрочення судового збору.
06 листопада 2024 року на виконання ухвали суду, надійшла заява від представника позивача про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року було відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.
15.01.2025 року протокольною ухвалою закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.
15 травня 2025 року в судовому засіданні преставник позивача зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із копії договору позики укладеного між позивачем та відповідачем 07 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США з остаточним розрахунком щодо повернення суми позики не пізніше 12:00 год. 20 січня 2027 року, крім того в пункті 1.2 цього договору зазначено що сторони підтверджують, що станом на дату укладення цього договору позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв суму позики в повному обсязі.
Відповідно до п. 1.1. договору, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів виключно за наступним графіком платежів:
-2000 доларів США -до 12.00 год. 20 січня 2023 року,
-2000 доларів США -до 12.00 год. 20 січня 2024 року;
-2000 доларів США -до 12.00 год. 20 січня 2025 року;
-2000 доларів США -до 12.00 год. 20 січня 2026 року;
-2000 доларів США -до 12.00 год. 20 січня 2027 року.
Відповідно до п.2.3. договору, позичальник зобов`язаний повернути позику згідно з умовами цього договору. Якщо позичальник не поверне позику протягом вказаних строків, або поверне тільки її частину, позикодавець має право пред`явити цей договір до сгянення, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернутися з позовом до позичальника до суду.
Таким чином, сторони погодили право позивача вимагати дострокового повернення відповідачем усієї суми позики, у разі порушення графіку повернення коштів частинами.
Відповідно до п.1.3. договору, погашення позики здійснюється позичальником в національній валюті України. Передача грошей здійснюється під розписку. Розписка про отримання грошей видається позикодавцем в простій письмовій формі.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно зістаттею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно достатті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Позивач вказує, що не дивлячись на вище вказані умови договору позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за договором та не здійснює повернення позики у відповідності до графіку визначеного договором, а тому просить дострокового повернення боргу.
Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) сторонами своїх грошових зобов`язань за цим договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони штраф у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Невиконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених договором, зокрема, обов`язку у визначені договором строки повернути отриману позику, є порушенням грошового зобов`язання позичальника перед позикодавцем.
У відповідності до пункту 3.1. договору позичальник має сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу УкраЇни, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що позичальником не виконується грошове зобов`язання за договором позики, позикодавець просить застосувати положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та додатково нарахувати на суму боргу інфляційні втрати понесені позикодавцем у зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого грошового зобов`язання та 3% річних від суми боргу.
Водночас позивач, в позовній заяві, просить стягнути суму в розмірі 412 830 грн. 00 коп., основного боргу, суму інфляційних витрат, понесених позикодавцем у зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого грошового зобов`язання та 3% річних від суми.
Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача меншу суму, ніж ту, яка була за офіційним курсом НБУ на день подання позову до суду, що є правом позивача.
Таким чином, беручи до уваги суму боргу у розмірі 412 830 грн. 00 коп., вбачається, що позивач, просить стягнути із відповідача грошові кошти у розмірі 518 095 грн., 71 коп., з яких:
- 412 830 грн. 00 коп. заборгованості за договором;
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене, сума повернутої позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 412 830 грн. 00 коп., а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу та 3 % річних, то в цій частині суд у позові слід відмовити з огляду на наступне.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.
Зокрема, вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Таким чином, підстав для стягнення 3% річних та штрафу суд не вбачає.
Щодо вимог про стягнення інфляційних збитків суд зазначає наступне.
За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом з тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що умовами договору позики сторони визначили, що позичальник бере на себе зобов`язання повернути кошти в тому ж розмірі (еквівалент долари США), нарахована позивачем сума інфляційних втрат стягненню з відповідача не підлягає.
З урахуванням наведеного заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 518 163 грн. 39 коп. Судом стягнуто 412 830 грн. 00 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 79,67% (412 830 х 100 : 518 163, 39). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4127 грн. 67 коп. (5180,96 х 79,67% : 100).
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 257, 258, 526, 530, 512, 625, 1046-1050 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрацї: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) суму боргу у розмірі 412 830,00 грн. та судовий збір у розмірі 4 127,67 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.05.2025 року.

Суддя Р.О. Рабчун