Справа №443/657/25
Провадження №2/443/517/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 червня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття; судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння між ними, у зв`язку з чим в сім`ї виникали постійні сварки та скандали. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, оскільки вони проживають окремо вже понад вісім місяців. За таких обставин вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Діти залишаються проживати з нею і дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Цей рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий. Такий рівень позивачка сама не зможе забезпечити, тому вважає, що відповідач є здоровим і працездатним та зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.19).

Відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову (а.с.20).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13-14).

Ухвалою судового засідання від 03.06.2025 судом постановлено проводити заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.22).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 25.06.2012 у Гніздичівській селищній раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.06.2012 серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтв про народження від 08.06.2015, 12.08.2013 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони у справі (а.с.7, 8).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, а також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III).

Так, приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, суд застосував норми статей 24, 104 та 110 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу та право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу.

Утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України)

Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом положень частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім цього, суд врахував норми статей 8, 11, 12 Закону № 2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а позивач згідний з цим, що вбачається з висловлених ними у заявах позицій.

Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність.

За наведених обставин, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Також, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Зважаючи на те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є їхнім батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо розміру аліментів, суд зазначає, що визначений нею розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька 1/3, який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти на дітей, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на двох дітей. Крім цього, суд зауважує про відсутність фактичних даних, які б вказували на незадовільне матеріальне становище відповідача або стан його здоров`я, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Також, суд бере до уваги позицію відповідача, згідно з якою позов він визнав повністю.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відтак позов слід задовольнити повністю.

Розподіл між сторонами судових витрат.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу у сумі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, а судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1 211,20 грн).

На підставі статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 150, 180-182, 183 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 141, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.06.2012 у Гніздичівській селищній раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28.04.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 03 червня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів