К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Київ

справа № 370/2039/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/9117/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Макарівського районного суду Київської області у складі судді Косенко А.В. від 18 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бишівська сільська рада, сектор 1 відділу 4 надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивував тим, що він проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:018:0003, площею 0,25018 га. Він є власником даної земельної ділянки, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 29 серпня 2007 року. Власниками суміжної земельної ділянки є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На початку 2013 року, відповідачі порушили межі земельної ділянки та самовільно захопили частину його земельної ділянки, перемістивши на декілька метрів свою огорожу в сторону його земельної ділянки. Також в порушення вимог чинного законодавства відповідачі створили йому умови неможливості користування його майном шляхом побудови на земельній ділянці різних споруд для особистих потреб.

Зазначав, що на усні претензії відповідачі не реагують та відмовляються добровільно усунути йому перешкоди в користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою. 28 жовтня 2016 року відповідачам було надіслано звернення щодо усунення порушень, але відповіді від них не отримано.

Посилаючись на викладене, позивач просив: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів знести самовільно встановлений паркан на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0003; знести самовільно встановлені господарські прибудови та споруди, які було розміщено на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0003; привести територію земельної ділянки у відповідність до п. 3.25 *ДБН 360-92 та вимог п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено обставин порушення відповідачами його права на користування належною йому на праві власності земельною ділянкою, зокрема не надано доказів, що на земельній ділянці позивача знаходиться паркан відповідачів та/або побудовані будівлі і споруди. Також суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин накладення земельної ділянки відповідачів на його земельну ділянку, а відтак і обставин порушення його прав на користування належною йому на праві власності земельною ділянкою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що матеріали справи містять різні висновки судових експертиз з деяких питань, що потребувало необхідність у призначенні повторної експертизи для всебічного розгляду справи. Вважає, що покладення судом в основу рішення додаткової судової комісійної земельно-технічної експертизи від 23 квітня 2024 року свідчить про однобічність розгляду справи.

Також зазначає, що судом не було жодним чином перевірено аргументи позивача щодо дотримання відповідачами п. 3.25 *ДБН 360-92 та вимог п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць і не надано правової оцінки таким аргументам.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів - ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи наявні докази, які вказують на відсутність накладення земельної ділянки відповідачів на земельну ділянку позивача, що в свою чергу спростовує доводи позивача про наявність факту створення відповідачами йому перешкод у користуванні його земельною ділянкою. Також зазначає, що є безпідставними посилання скаржника щодо не дотримання відповідачами вимог п. 3.25 *ДБН 360-92 та вимог п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, оскільки всі будівлі та споруди, розташовані біля межі є давніми і були зведені ще задовго до набуття як позивачем, так і відповідачами права власності на їх земельні ділянки.

Треті особи відзивів на апеляційну скаргу до суду не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник відповідачів - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити без задоволення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Бишівська сільська рада в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи без участі представника.

Сектор 1 відділу 4 надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка позивача, його представника та представників третіх осіб не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:018:0003, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту серії ЯЖ № 017394 від 29 серпня 2007 року.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 є сусідніми землевласниками і їм на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2500 га, з кадастровим номером :02:018:0001, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту серії ЯЛ № 322044, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки № 4338 від 16 вересня 2008 року.

Також відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 належить земельна ділянка, площею 0,3460 га, з кадастровим номером :02:018:0002, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується

копією державного акту серії ЯЛ № 322045, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки № 4339 від 16 вересня 2008 року.

В листі СПД ОСОБА_8 № 173 від 09 квітня 2014 року, адресованого начальнику управління Держгеокадастру у Макарівському районі Гулаку О.О., зазначено, що при присвоєнні кадастрового номеру на земельну ділянку ОСОБА_1 -:02:018:0003 (0,2500 га) в АДРЕСА_1 , землевпорядною організацією було помилково внесено до бази даних державного земельного кадастру управління Держземагенства у Макарівському районі вищевказану земельну ділянку, що призвело до накладки на земельні ділянки суміжних землевласників, де СПД ОСОБА_8 попросив змінити місце розташування земельної ділянки ОСОБА_1 .

У висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 30154/22-41 від 14 березня 2023 року зазначено:

1. Існує накладання фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , на межі земельної ділянки ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,.2500 га, які визначені Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в селі Осиково Макарівського району Київської області, що розроблена СПД ОСОБА_8 в 2005 році.

Площа накладання становить S1н=0,0061 га (61 кв.м.) і на Додатку № 2 до висновку затушована блакитним кольором.

Існує накладання фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 на межі земельної ділянки ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 , площею 0,3460 га, які визначені Технічною документацією документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в межах Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області, що розроблена Макарівським районним комунальним підприємством "Землемір" у 2009 році.

Площа накладання становить S2н=0,0061 га (61 кв.м.) і на Додатку № 2 до висновку затушована блакитним кольором.

При цьому накладання досліджуваних земельних ділянок згідно даних, що містяться в Технічних документаціях відсутнє, земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є суміжними.

2. Фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_1 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 не відповідає розташуванню цих земельних ділянок згідно координат поворотних точок відповідно до даних Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що

посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в селі Осиково Макарівського району Київської області, що розроблена СПД ОСОБА_8 у 2005 році. Невідповідності меж існують, як в бік зменшення площі, так і в бік збільшення площі земельних ділянок і графічно відображені на Додатку № 2 до висновку розмірними лініями зеленого кольору.

Фактичне розташування земельних ділянок ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , розташованих по АДРЕСА_1 не відповідає розташуванню цих земельних ділянок згідно координат поворотних точок відповідно до даних Технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в межах Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області, що розроблена Макарівським районним комунальним підприємством "Землемір" у 2009 році.

Невідповідності меж існують, як в бік зменшення площі, так і в бік збільшення площі земельних ділянок і графічно відображенні на Додатку № 2 до висновку розмірними лініями зеленого кольору.

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової комісійної земельно-технічної експертизи № 26678/23-41 від 23 квітня 2024 року, відсутнє накладання фактичних меж земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0003, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно координат поворотних точок відповідно до даних ДЗК.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 391 ЦК України).

За приписами статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватись правил добросусідства.

Відповідно до частини 1 статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що відповідачі, порушили межі земельної ділянки, оскільки самовільно захопили його частину земельної ділянки та перемістили на декілька метрів свою огорожу в сторону його земельної ділянки. Також посилався на те, що в порушення вимог закону відповідачі створили умови, які унеможливлюють користування ним своїм майном, а саме побудували на його ж земельній ділянці різні споруди та будівлі для особистих потреб.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, то на нього покладено обов`язок надати докази створення відповідачами йому перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина 3 статті 77 ЦПК України).

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції, застосувавши вище наведені норми матеріального права, встановивши на підставі наявних у справі доказів відсутність знаходження на земельній ділянці позивача будівель та споруд відповідачів, а також врахувавши висновок додаткової судової комісійної земельно-технічної експертизи від 23 квітня 2024 року, згідно якої відсутнє накладення земельних ділянок, дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог та наявність у зв`язку з цим правових підстав для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, як доказ, висновок судової земельно-технічної експертизи від 14 березня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою наявним у справі письмовим доказам.

Доводи скаржника про те, що суд однобічно розглянув справу, поклавши в основу рішення лише висновок додаткової судової комісійної земельно-технічної експертизи від 23 квітня 2024 року, за наявності у справі двох різних висновків з одного й того ж питання, колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, технічну документацію на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, розробляв СПД ОСОБА_8 у 2005 році, а технічна документація на земельну ділянку відповідачів розроблена Макарівським районним комунальним підприємством "Землемір в 2009 році".

Установлено, що в матеріалах справи міститься висновок експертів КНДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 30154/22-41 від 14 березня 2023 року, в якому встановлено, що існує накладання фактичних меж земельної ділянки відповідачів для будівництва і обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 на межі земельної ділянки позивача в АДРЕСА_1 , які визначені Технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в селі Осиково Макарівського району Київської області, що розроблена СПД ОСОБА_8

у 2005 році.

Так само цим висновком встановлено, що фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_1 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 не відповідає розташуванню цих земельних ділянок згідно координат поворотних точок відповідно до даних Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в селі Осиково Макарівського району Київської області, що розроблена СПД ОСОБА_8 у 2005 році.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що листом СПД ОСОБА_8 № 173 від 09 квітня 2014 року, адресованого начальнику управління Держземагенства у Макарівському районі, підтверджено, що при розробленні технічної документації і, як наслідок, присвоєнні кадастрового номеру :02:018:0003) на земельну ділянку ОСОБА_1 землевпорядною організацією було помилково внесено до бази даних державного земельного кадастру управління Держземагенства у Макарівському районі вищевказану земельну ділянку, що призвело до накладки на земельні ділянки суміжних землевласників, а тому, враховуючи ці обставини, СПД ОСОБА_8 просив у своєму листі начальника управління Держземагенства у Макарівському районі змінити місце розташування земельної ділянки позивача, додаючи при цьому до листа кадастровий план з вірними координатами земельних ділянок.

Крім того, наявним в матеріалах справи листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.222-1215/2-21 підтверджено, що через розбіжності, які існували в технічній документації на земельні ділянки ОСОБА_1 (технічна документація, що розроблена СПД ОСОБА_8 у 2005 році) та технічній документації на земельну ділянку відповідачів (технічна документація, що розроблена МРКП "Землемір в 2009 році") було здійснено виправлення координат поворотних точок меж земельних ділянок позивача та відповідачів на підставі документації із землеустрою: по земельній ділянці позивача - розробник ІТП "Яран і К", а по земельній ділянці відповідачів - СПД ОСОБА_8 , 2014 рік.

Таким чином, враховуючи, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.222-1215/2-21, координати ділянок позивача (0003) та відповідачів (0001) були уточнені в ДЗК на підставі іншої технічної документації, тобто обох сторін, то дана обставина фактично свідчить про згоду ОСОБА_1 з тим, що координати на його земельну ділянку, які містяться в технічній документація та яка була розроблена СПД ОСОБА_8 в 2005 році, були не вірні. А по координатам ДЗК накладка земельної ділянки відповідачів на земельну ділянку позивача відсутня, що підтверджується висновком експертів КНДІСЕ за результатами проведення додаткової судової комісійної земельно-технічної експертизи № 26678/23-41 від 23 квітня 2024 року.

Отже, з урахуванням документів, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновок експертів КНДІСЕ № 30154/22-41 від 14 березня 2023 року має невизначений характер, адже дійшовши до висновку про накладення фактичних меж земельної ділянки відповідачів на межі земельної ділянки позивача, експерти у своєму висновку, враховуючи лист СПД ОСОБА_8 № 173 від 9 квітня 2014 року та лист Головного управління

Держгеокадастру у Київській області № 29-10-0.222-1215/2-21, не виключили того факту, що це можуть накладатися межі земельної ділянки позивача, які визначені в технічній документації, що розроблена СПД ОСОБА_8 в 2005 році, на фактичні межі земельної ділянки відповідачів, а не навпаки. Більше того, зі змісту висновку експерта від 14 березня 2023 року вбачається, що відповідаючи на друге питання, експерти не дали відповіді, чому саме не відповідає фактичне розташування земельної ділянки позивача розташуванню цієї земельної ділянки згідно координат поворотних точок відповідно до даних технічної документації, що розроблена СПД ОСОБА_8 у 2005 році.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції було цілком обґрунтовано відхилено висновок експертів КНДІСЕ № 30154/22-41 від 14 березня 2023 року та взято до уваги висновок експертів КНДІСЕ № 26678/23-41 від 23 квітня 2024 року.

Підсумовуючи викладене, доводи скаржника про однобічність розгляду справи не знайшли свого підтвердження, а лише свідчать про незгоду з оскаржуваним рішенням та фактично зводяться до переоцінки доказів.

Доводи скаржника про те, що в матеріалах справи наявні два різні висновки експертів, що, на його думку, потребувало необхідність призначення у справі повторної земельно-технічної експертизи, не заслуговують на увагу судової колегії, з наступних підстав.

Положеннями частин 1,2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 76 ЦПК України висновок експерта є доказом у справі.

Підстави обов`язкового призначення експертизи визначені в статті 105 ЦПК України, а саме такими є клопотання обох сторін про призначення експертизи або за клопотанням хоча б однієї сторони, якщо необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Отже, за приписами ЦПК України суд наділений повноваженнями з власної ініціативи призначати у справі експертизу за певних умов.

З матеріалів справи вбачається, що а ні позивач, а ні відповідач не зверталися до суду з клопотанням про призначення у справі повторної судової земельно-технічної експертизи.

Таким чином, з урахуванням викладеного не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи скаржника про не призначення судом повторної

експертизи, за наявності у справі різних висновків експерта з одного й того ж питання.

За вказаних обставин відсутні підстави для призначення повторної експертизи за клопотанням представника скаржника на стадії апеляційного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не перевірено аргументи позивача щодо дотримання відповідачами п. 3.25 *ДБН 360-92 та вимог п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць і не надано правової оцінки таким аргументам не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд зазначив в цілому про не доведення позивачем обставин здійснення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Будь-яких інших доводів апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: