Провадження №2/337/1014/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Ширіної С.А.,
за участю секретаря Бикової С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» про стягнення заборгованості із заробітної плати,
12.03.2025 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , до ТОВ «Прімаріус» про стягнення заборгованості із заробітної плати, який позивач мотивує тим, що вона з 25.01.2023 працювала на посаді бухгалтера невідокремленого структурного підрозділу Запорізьке відділення ТОВ «Прімаріус». 03.03.2025 року на підставі наказу №51/ОС від 28.02.2025 року трудовий договір між нею та товариством було припинено за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін.
В день звільнення, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, Товариством виплата належних їй вищевказаних сум не здійснена.
Станом на день подання позовної заяви розрахунок з нею також не проведений.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить провести судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ТОВ «Прімаріус» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи, відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позов або зустрічного позову суду не надав.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача на підставіст.280ЦПК України в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.
Сторони перебували в трудових правовідносинах з 25.01.2023 року, ОСОБА_1 , працювала на посаді бухгалтера НСП Запорізьке відділення ТОВ «Прімаріус», з якої 03.03.2025 року звільнена відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (наказ №51/ОС від 28.02.2025 року).
Відповідні записи про призначення та звільнення містяться в трудовій книжці позивачки ОСОБА_1 .
Також судом встановлено, що в день звільнення позивачки, ТОВ «Прімаріус» не провело з нею повний розрахунок, не виплатило позивачці нараховані їй при звільненні суми заробітної плати.
Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За ч.1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника..
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
З`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони перебували в трудових правовідносинах, 03.03.2025 року позивачка була звільнена з підприємства відповідача за угодою сторін, але в порушення вимог ст.47, 116 КЗпП України, відповідач в день звільнення позивачки і по день ухвалення даного рішення не здійснив з нею повного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі у розмірі 117645,99 грн. не виплачена, у зв`язку з чим позивачка в межах строку, передбаченого ч.2 ст.233 КЗпП України, звернулась до суду із вказаним позовом.
При цьому, суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, в судове засідання представник відповідача не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.
На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач повного розрахунку з позивачем не здійснив, у день звільнення позивача належних працівникові сум, що належать їй при звільненні, не виплатив, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.
На підставі п.2 ч.1ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Відповідно дост.141 ЦПК України та враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 47, 116, 233 КЗпП України, ст. 15, 16 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 430ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» про стягнення заборгованості із заробітної плати, задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.А. Ширіна