Справа № 486/1973/24
Провадження № 2/486/341/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Південноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Южноукраїнська міська рада Миколаївської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач використовує земельну ділянку площею 2,4313 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкти нерухомого майна, які розташовані на цій земельній ділянці, будівлі та споруди бази ІНФОРМАЦІЯ_1 черги, знаходяться в приватній власності відповідача. Власник об`єкта нерухомості, що знаходиться на зазначеній земельній ділянці у встановлений законодавством строк не звернувся до міської ради із відповідною заявою про укладання договору оренди земельної ділянки та продовжує використовувати земельну ділянку під розміщення та обслуговування будівель та споруд газового господарства без правовстановлюючих документів, з 01.07.2021 орендну плату не сплачує. Земельна ділянка орієнтовною площею 2,4313 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :22:006:0024), яка фактично використовується ОСОБА_1 , після проведеної інвентаризації не увійшла до загальної площі користування ДП «НАЕК «Енергоатом»». Відповідачу було неодноразово надіслано листи з роз`ясненням, що власник нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, повинен сплатити нанесені збитки, але станом на 08.07.2024 ОСОБА_1 збитки не відшкодував та не звернувся до виконавчого комітету Южноукраїнської (Південноукраїнської) міської ради із заявою про укладання договору оренди земельної ділянки. Збитки, нанесені ОСОБА_1 міській раді, як власнику земельної ділянки у вигляді безпідставно збережених коштів (орендної плати за землю) за час фактичного користування земельною ділянкою площею 24 313 кв.м., розраховані за використання земельної ділянки під розміщення та обслуговування будівель та споруд газового господарства за період з 01.07.2021 по 01.07.2024 включно з урахуванням строку позовної давності у відповідності до вимог статті 257 ЦК України, середньої нормативно-грошової оцінки земельної ділянки по місту та рішень Южноукраїнської міської ради від 23.06.2021 №498 «Про встановлення ставок орендної плати за землю на території Южноукраїнської міської територіальної громади», від 25.06.2020 №1913 «Про встановлення ставок орендної плати за землю в місті Южноукраїнську». Сума завданих збитків складає 324 549, 05 грн., комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам розглянуто та затверджено акт та розрахунок розміру збитків, нанесених ОСОБА_1 у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.07.2021 по 01.07.2024, акт затверджено рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 17.07.2024 № 345 «Про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 324 549, 05 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними. Посилається на те, що позивачем не підтверджено наявність у Південноукраїнської міської ради права власності на земельну ділянку (кадастровий номер::22:006:0023), вона перебуває в державній власності та ніколи не передавалась до комунальної власності Южноукраїнської міської територіальної громади. Вважає, що Південноукраїнська міська рада звернулась до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів, не маючи для цього відповідної правосуб`єктності, тобто не будучи особою, якій заподіяні будь - які збитки. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з неналежним позивачем. Одночасно у відзиві заявив клопотання про витребування у Південноукраїнської міської ради документу, яким підтверджується право власності Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Південноукраїнської міської ради на земельну ділянку орієнтовною площею 2,4313 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :22:006:0024).

18.12.2024 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. До клопотання долучена копія рішення Южноукраїнської міської ради від 07.11.2024 №1974 «Про зміну найменування юридичної особи Южноукраїнська міська рада Миколаївської області», відповідно до якого Южноукраїнська міська рада Миколаївської області змінила назву на «Південноукраїнська міська рада Миколаївської області».

Також 17.01.2024 відповідач подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких повторно зазначив, що Південноукраїнська міська рада не є належним позивачем, зловживає процесуальним правом, а тому з посиланням на правові позиції Верховного Суду просив відмовити у задоволенні позову або залишити його без розгляду.

Ухвалою суду від 31.01.2025 клопотання відповідача було задоволено, витребувано у позивача документи про право власності Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Південноукраїнської міської ради на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2722 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер::22:006:0023).

На виконання ухвали 05.02.2025 позивачем надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

06.02.2025 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме листа головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо перебування земельної ділянки кадастровий номер::22:006:0024 у державній власності.

25.02.2025 позивачем подано клопотання про долучення доказів: рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 30.08.2024 № 1898 "Про розгляд результатів державного фінансового аудиту бюджету Южноукраїнської міської територіальної громади за 2021-2023 роки, січень-лютий 2024 року, інших контрольних заходів, проведених в ході аудиту, та затвердження Заходів щодо усунення порушень та недоліків за результатами державного фінансового аудиту бюджету Южноукраїнської міської територіальної громади, інших контрольних заходів, проведених в ході аудиту" та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:006:0024 від 11.02.2025.

З урахуванням наданих сторонами доказів ухвалою суду від 20.03.2025 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, було залучено АТ НАЕК «Енергоатом».

14.04.2025 представником третьої особи АТ «НАЕК «Енергоатом» надано письмові пояснення у справі. У поясненнях зазначено, що об`єкт «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» на виконання наказу ФДМУ «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» від 27.03.2018 № 447 був включений в перелік об`єктів, що пропонуються до приватизації шляхом продажу на аукціоні разом із земельною ділянкою. В рамках підготовки до приватизації під об`єктом «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» була сформована земельна ділянка згідно проекту землеустрою для продажу разом з об`єктом малої приватизації та передачі новому власнику. Кадастровий номер земельної ділянки :22:006:0024. Об`єкт малої приватизації «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» було продано Регіональним відділенням ФДМУ по Миколаївській області на електронному аукціоні згідно з договором від 29.07.2019 № 1176 фізичній особі ОСОБА_1 . Приватизацію бази Гідроспецбуду ІІІ черги здійснено без продажу земельної ділянки. При інвентаризації землі під базами Гідрокомплексу, що проводилась у 2019 році, у зв`язку з тим, що відповідно до інформації РВ ФДМУ в Миколаївській області об`єкт «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» вже був проданий, земельна ділянка під ним, кадастровий номер :22:006:0024 не була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ДП «НАЕК «Енергоатом». Земельний податок під об`єктом малої приватизації ВП «ЮУ АЕС» продовжувало сплачувати до моменту реєстрації землі під базами Гідрокомплексу (до 20.06.2019). Відповідно до листа Миколаївської ОДА (ОВА) від 27.12.2024 №3108/20-5-05-55/4-24 по земельній ділянці кадастровий номер :22:006:0024 під об`єктом «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» відсутні документи, що підтверджують право постійного користування за АТ «НАЕК «Енергоатом». У зв`язку з наведеною інформацією, земельна ділянка кадастровий номер :22:006:0024 не обліковується в АТ «НАЕК «Енергоатом» та земельний податок за цю ділянку компанією не сплачується з 20.06.2019. До клопотання додані відповідні докази.

Ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

07.05.2025 представником третьої особи подано клопотання про долучення до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку кадастровий номер :22:006:0024 під об`єктом «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги», що підтверджує право постійного користування за АТ «НАЕК «Енергоатом».

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, у клопотанні зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що підтримує правову позицію, викладену у відзиві та додаткових поясненнях, та просить відмовити у задоволенні позову (т.1 а.с.203а).

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що оскільки відповідач користувався земельною ділянкою, має сплачувати податок на землю власнику, на даний час належним чином зареєстроване право постійного користування АТ «НАЕК «Енергоатом» земельною ділянкою, просила ухвалити рішення відповідно до закону.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом ФДМУ «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» від 24.03.2018 №447 був затверджений перелік об`єктів малої приватизації, до якого увійшло нерухоме майно «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.9-20).

29.07.2019 між Регіональним відділенням ФДМУ по Миколаївській області та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу об`єкту малої приватизації - будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги (загальна площа 1161,7 кв. м, в тому числі: А-1н диспетчерський пункт-30,6 кв. м; Кр1 ганок, Б-1н склад 669,9 кв.м., В-1н туалет 9,6 кв.м., Г-1н майстерня 86,2 кв.м., Е-2н компресорна з майстернями і адміністративно-побутовими приміщеннями 365,4 кв.м., №1 хвітрка, №2 ворота №3/1, 5 цоколь, №3/2, 4 огорожа, №І-ІІ замощення, що перебувають на балансі ДП НАЕК «Енергоатом» по ВП «Южноукраїнська АЕС» та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.21-22)

Згідно умов договору об`єкт приватизації є державною власністю. Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги, що відчужуються за цим договором, розташовані на земельній ділянці площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024. Вказана земельна ділянка належить до земель державної власності, повноваження щодо розпорядження якою, до розмежування земель державної власності, здійснює відповідний орган державної влади. Земельна ділянка не є предметом цього договору.

Таким чином об`єкт нерухомості «Будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги» шляхом приватизації перейшов із державної власності у приватну.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.01.2025 НВ-025, земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: АДРЕСА_1 , належить до категорії земель "Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення 14.01. для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ та організацій". За ДП НАЕК «Енергоатом» зареєстровано право постійного користування зазначеною земельною ділянкою, яке набуто на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-МК 002167 від 19.04.1995 року (т.1 а.с.193-198).

Згідно листа головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області №380/354-25 від 05.02.2025 (т.1 а.с.206) та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.02.2025 (т.1 а.с.214) земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024 перебуває у державній власності та використовується на праві постійного користування ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 23.04.2025 зазначена земельна ділянка перебуває у постійному користуванні АТ «НАЕК «Енергоатом», яке є правонаступником ДП НАЕК «Енергоатом» в силу ст.1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом».

Згідно із частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Верховним судом у постанові №925/1370/20 від 29.09.2022 здійснено історико-правовий аналіз чинного законодавства та зазначено наступне.

За змістом частини 2 статті 60 Закону України від 21.05.1997 Про місцеве самоврядування в Україні підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Із уведенням у дію 01.01.2002 нового Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Таким чином відобразився принцип розмежування земель державної і комунальної власності, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована Земельним кодексом України.

Законом України від 05.02.2004 № 1457-IV Про розмежування земель державної та комунальної власності (втратив чинність 01.01.2013) було визначено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (ст.5). При розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності (ст.7).

З 01.01.2013 набув чинності Закон №5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах а і б пункту 4 цього розділу.

Відповідно до пп.а) п.4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки , на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони.

Отже, як вбачається з наведеного аналізу, землями комунальної власності не можуть вважатися ті земельні ділянки, які належать до державної власності та перебувають у користуванні державних підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно ч.5 ст.83 Земельного кодексу України територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» було внесено зміни до Земельного кодексу України та доповнено розділ Х «Перехідні положення» пунктом 24. В цій частині Закон набрав чинності 27.05.2021.

Відповідно до пп.а) п.24 Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Таким чином для земельних ділянок поза межами населених пунктів діють аналогічні правила щодо переходу у комунальну власність за умови неперебування у державній власності або користуванні державних підприємств. Окрім того, п.24 також передбачено, що земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Позивачем прямо не зазначено, чи земельна ділянка розташована в межах населеного пункту Південноукраїнська, проте це вбачається із присвоєної поштової адреси, а також із акту №2 комісії з визначення збитків власникам землі (т1 а.с.116-119).

Із наданих учасниками та досліджених судом доказів вбачається, що земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: АДРЕСА_1 , є державною власністю та з 19.04.1995 року перебувала у постійному користуванні державного підприємства НАЕК "Енергоатом".

Відповідно до ч.1 Закону України «Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» утворення товариства здійснюється шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за рішенням Кабінету Міністрів України. Таким чином АТ «НАЕК «Енергоатом» є правонаступником ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до ч.4 ст.29-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з дня, наступного за днем державної реєстрації, до дня оформлення прав на користування земельними ділянками товариство користується земельними ділянками в розмірах та межах, у яких вони перебували у постійному користуванні НАЕК "Енергоатом", та згідно з їх цільовим призначенням.

Таким чином право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :22:006:0024 здійснювалося ДП «НАЕК «Енергоатом» і перейшло до АТ «НАЕК «Енергоатом» в силу вимог закону, а з 17.04.2025 зареєстровано за АТ «НАЕК «Енергоатом».

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов (постанова Верховного Суду №752/2345/16-ц від 20.03.2019).

Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи викладене, на підставі наданих та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: Миколаївська область, м.Південноукраїнськ, Гідрокомплекс, 14, є комунальною власністю, а відтак у міської ради відсутнє право вимоги до землекористувача щодо стягнення плати за землю. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 76-81,258, 259, 263,265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Південноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення безпідставно збережених коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. О. Волощук