Справа № 489/4081/24
Провадження № 2-п/489/31/25
Ухвала

Іменем України

05 червня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судових засідань Савковою К.А.,

за участі представника позивача адвоката Жилко Е.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Оруджева Ф.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Оруджева Фікрат Енвер огли про перегляд заочного рішення Інгульського (Ленінського) районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оруджев Фікрат Енвер огли звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2024 року по справі № 489/4081/24.

Мотивуючи вимоги тим, що жодних повідомлень про розгляд вказаної справи відповідачі не отримували, відповідно не могли бути присутніми у жодному судовому засіданні.

Про існування рішення суду відповідач дізнався лише 30.04.2025 від приватного виконавця.

ОСОБА_1 отримала копію судового рішення 05.05.2025.

При винесенні заочного рішення по справі № 489/4081/24 судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Представник відповідача посилається на те, що судом в основу рішення в тому числі покладено факт наявності заборгованості у розмірі 119 371 грн. 66 коп., хоча зазначена сума нарахована без достатніх правових підстав.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2025 заява представника відповідача прийнята до розгляду.

27 травня 2025 на адресу суду надійшли заперечення представника позивача адвоката Коваленка С.О., представник зазначав наступне.

В розумінні ч. 1 ст. 288 ЦК України, підставою для скасування заочного рішення є, серед іншого, подання відповідачем нових доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту заяви представника ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів не вбачається нових істотних обставин, що свідчать про незаконність винесеного судового рішення, зокрема: До заяви не додано документів, що свідчать про повне або часткове погашення Відповідачами заборгованості за кредитним договором та рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.04.2011 року у справі № 2-534/11 про стягнення заборгованості за кредитом; відповідач в заяві не заперечує проти факту наявності непогашеної заборгованості за кредитом та рішенням суду від 21.04.2011 року, та не висловлює незгоду з її розміром; в заяві не зазначені будь-які інші заперечення відповідача по суті позовних вимог, окрім періоду нарахування заборгованості (звільнення від відповідальності у період військового стану).

З урахуванням зазначеного, представником відповідача не надано до суду разом із заявою про перегляд заочного рішення доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стосовно доводів представника ОСОБА_1 про звільнення боржників від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, на період дії воєнного стану, представник позивача зазначав наступне.

Позивач погоджується з такими доводами, оскільки положеннями п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України прямо визначено, що у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

В свою чергу, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, враховував такі положення законодавства та нараховував заборгованість за період до введення на території України воєнного стану, з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Разом з тим, пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, зупиняються на строк його дії.

Таким чином, звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «Консалт Солюшенс» дотрималось строків позовної давності та вимог законодавства про звільнення боржників від відповідальності за ст. 625 ЦК України на період дії воєнного стану.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги підтримав. Просив суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Скасувати заочне рішення у цивільній справі № 489/4081/24 від 17.12.2024.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні заяви.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

17 грудня 2024 року заочним рішенням Інгульського (Ленінського) районного суду міста Миколаєва у справі № 489/4081/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволено; Вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» суму заборгованості у розмірі 119 371 грн. 66 коп., яка складається з: 34 806,24 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами та 84 565,42 грн. - інфляційні втрати; Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. по 1 211,20 грн. з кожного.

22 травня 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 грудня 2024 року у справі № 489/4081/24.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

За таких обставин наявні підстави для поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі в позовній заяві було зазначена адреса реєстрації відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

При вирішенні судом питання про відкриття провадження у справі для з`ясування місця реєстрації відповідача було зроблено запити до реєстру територіальної громади міста Миколаєва № 16.27-33882-2024 від 04.06.2024 (а.с. 60) та № 16.27-33884-2024 від 04.06.2024 (а.с. 61) та отримані відповіді щодо відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З урахуванням зазначених обставин ухвалою судді Костюченка Г.С. Інгульського (Ленінського) районного суду м.Миколаєва від 04.06.2024 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. (а.с. 63).

Копія зазначеної ухвали суду, позовної заяви з додатками було направлено відповідачам за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.65).

Направлена на адресу відповідачів судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком 22.07.2024 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80), що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

В зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання призначене на 09.10.2024, судом було відкладено засідання на іншу дату, а саме 17.12.2024 та направлено судові повістки відповідачам.

Направлені на адресу відповідачів судові повістки повернуті до суду поштовим зв`язком 22.09.2024 та 26.09.2024 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 88, 89), що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

В судове засідання призначене на 17.12.2024 відповідачі не з`явилися. Представник позивача був присутнім в судовому засіданні в режимі ВКЗ, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти постановлення заочного рішення.

Заочним рішенням Інгульського (Ленінського) районного суду міста Миколаєва у справі № 489/4081/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволено; Вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» суму заборгованості у розмірі 119 371 грн. 66 коп., яка складається з: 34 806,24 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами та 84 565,42 грн. - інфляційні втрати; Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. по 1 211,20 грн. з кожного.

Таким чином, судом не порушено вимог процесуального закону, що належного повідомлення сторони по справі про час та місце судового розгляду справи.

Можливість ухвалення заочного рішення слугує попередженням відповідачеві, який ухиляється від явки до суду.

Не з`явившись на судове засідання, відповідач добровільно обмежує себе у використанні процесуальних прав на надання суду доказів, на висловлення заперечень проти позову, виключає свою участь у дослідженні доказів під час судового засідання (постанова ВС України від 9 листопада 2021 року справа № 214/5505/16).

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, з заяви відповідача про перегляд заочного рішення не вбачається надання доказів із зазначенням поважності причин його неявки. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61- 22315сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що «доктрина venire contra factump roprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

В той час коли у відповідності встановлених норм цивільно-процесуального законодавства, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За загальних засад змагальності цивільного процесу сторони повинні, як правило, у суді першої інстанції повідомити усі доводи, що мають вирішальне значення для правильного розгляду спору судом, а також надати усі наявні докази, що стосуються такого спору, саме у суді першої інстанції. На переконання Верховного Суду, забезпечення дотримання меж реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків не призведе до порушення принципу рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права, а сприятиме забезпеченню добросовісного використання сторонами наданих їм законом прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 760/14479/13-ц (провадження № 61-1715ск18).

Згідно з ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність наведених умов, тобто, не лише встановлення поважності причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Частиною 3 статті 287 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В даному випадку, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суд дійшов до висновку, що сукупність підстав необхідних для скасування заочного рішення відсутня.

Так відповідачі повідомлялися судом про розгляд справи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, відповідачі не надали суду жодного аргументу щодо обставин справи, доказів які б впливали на правильне її вирішення.

З огляду на викладене, суд вважає що підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду відсутні та заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 287-288 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Оруджева Фікрат Енвер огли про перегляд заочного рішення Інгульського (Ленінського) районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат відмовити.

Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ст. ст. 354-356 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «05» червня 2025.