Номер провадження: 22-ц/813/1966/25
Справа № 523/8964/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 (позивачка за зустрічним позовом), ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року, ухвалене Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Кисельова В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання договору недійсним та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселенням,

в с т а н о в и в:

У червні 2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., реєстровий номер 65; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову зазначила 29.05.2008 між АКБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено низку кредитних договорів, а саме:

- договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0;

- договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0.

За умовами вказаних кредитних договорів Банком було надано позивачці грошові кошти, із покладенням на ОСОБА_1 обов`язку їх повернення за погодженим графіком, сплатою відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань, що витікають із даних кредитних договорів.

В забезпечення виконання зобов`язань за даними кредитними договорами, 29.05.2008 між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та АКБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2828, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належну йому трикімнатну квартиру загальною площею 78,0 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На період чинності відповідної іпотеки, нотаріусом було накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири.

Позивачці стало відомо, що 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу, реєстровий номер 65 (далі по тексту - договір від 11.02.2015 № 65), в результаті укладення якого власником квартири АДРЕСА_1 , стала ОСОБА_2 .

Позивачка наголошує на тому, що вказаний договір нею не підписувався, ніколи не укладався, оскільки відповідної волі та волевиявлення щодо його укладення ОСОБА_1 не мала, у зв`язку з чим, вважає, що договір від 11.02.2015 № 65 підлягає визнанню недійсним.

В результаті викладеного, всупереч волі ОСОБА_1 належне їй майно безоплатно вибуло з її власності, оскільки позивачка відповідний договір не підписувала та не була присутня при його укладенні. Підпис від імені ОСОБА_1 на примірнику спірного договору виконаний не нею особисто, а іншою особою.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним як такий, що вчинений із порушенням вимог ст. 205, 207 ЦК України та ч. 1, 3 cт. 203 ЦК України.

Фактом укладення спірного договору, предметом якого є посягання на належне позивачці майно, без її участі, відповідач вчинив дії, які свідчать про невизнання його права на квартиру АДРЕСА_1 , тому з метою відновлення порушеного права власності ОСОБА_1 існує необхідність визнання за нею вказаного права на зазначену квартиру у судовому порядку.

Також позивачка посилається на те, що за фактом шахрайського заволодіння належною ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , на розслідуванні у СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0003009, остаточна правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України. В межах даного кримінального провадження було встановлено, що адреса реєстрації ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 , є фіктивною, оскільки за даними дільниці № НОМЕР_1 КП ЖКС «Пересипський» Фартушняк А.М. за вказаною адресою не проживає, а квартира АДРЕСА_4 відсутня, що підтверджується листом дільниці № 4 КП ЖКС «Пересипський» від 24.06.2016.

Разом з позовною заявою позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 30 червня 2016 року задоволена, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2

27 липня 2016 року позивачка звернулась із заявою про призначення експертизи, посилаючись на те, що договір вона ніколи ні з ким не укладала та підпис від її імені в оспорюваному договорі виконаний іншою особою.

Ухвалою суду від 27 липня 2016 року у справі призначена судова почеркознавча експертиза.

27 червня 2017 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку № 3819 від 16.06.2017, оскільки у встановлений нормативним актом термін запитані документи не були надані, не уточнений порівняльний матеріал та не проведена оплата експертизи.

Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб-приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікову Ю.Д. та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк».

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення, в якому просила визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням; виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилалась, що вона є власником квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, який був укладений 11.02.2015 між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу продавець ( ОСОБА_1 ) зобов`язалась зняти з реєстраційного обліку в квартирі всіх осіб та звільнити квартиру. Однак відповідачка відмовилась звільняти квартиру та знятись з реєстраційного обліку. В квартирі зареєстровані відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 19.08.2021 призначено у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні запитання:

1. Чи виконаний підпис та запис про прізвище ОСОБА_5 у графі Продавець у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, - особисто ОСОБА_1 або іншою особою?

17 лютого 2022 року до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи № 21-4974 від 10.12.2021, у якому експертом встановлено, що рукописний текст « ОСОБА_1 » та підпис у договорі купівлі-продажу від 11.02.2015 квартири АДРЕСА_1 , посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому у реєстрі нотаріальних дій № 65, розміщені в графі «Продавець», виконані ОСОБА_1 .

07 липня 2022 року від представника позивача-адвоката Мокієнко І.С. надійшло клопотання про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтовано тим, що ухвалою суду від 19.08.2021 було зобов`язано приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікову Ю.Д. надати експертам другий екземпляр договору купівлі-продажу від 11 лютого 2015, відповідно до якого ОСОБА_1 «Продавець» передала у власність, а ОСОБА_2 «Прокупець» приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , а такою оригінал книги реєстру нотаріальний дій, в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015. Однак експертом не було проведено дослідження саме другого екземпляру купівлі-продажу від 11 лютого 2015 року.

Ухвалою суду від 12.07.2022 призначено у справі додаткову судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні запитання:

1. Чи виконаний підпис та запис « ОСОБА_1 » у графі Продавець у другому екземплярі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 року Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, - особисто ОСОБА_1 або іншою особою?

2. Чи виконаний підпис та запис « ОСОБА_1 » у графі Продавець у другому екземплярі та оригіналі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, - однією особою « ОСОБА_1 » або іншою/іми особою/ами?

3. Чи виконаний підпис та запис « ОСОБА_1 » у оригіналу реєстру нотаріальних дій, в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д.?

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Окрім того, ухвалою суду від 12.07.2022 судом призначено у справі судову технічну експертизу документів на вирішення якої поставлені наступні запитання:

1. Чи виконаний підпис та запис « ОСОБА_1 » у графі Продавець у оригіналі та другому архівному екземплярі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65 з попередньою технічною підготовкою чи застосування технічних засобів?

2. Чи виконаний підпис та запис « ОСОБА_1 » у оригіналу реєстру нотаріальних дій, в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д. з попередньою технічною підготовкою чи застосування технічних засобів?

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

17 січня 2023 року до суду надійшов висновок судової технічної експертизи документів № 22-3256 від 10.01.2023, з якого убачається, що підписи від імені ОСОБА_1 та записи: « ОСОБА_1 », розміщені у графах «Продавець» у: оригіналі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, другому архівному екземплярі цього договору, посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, а також підпис від імені ОСОБА_1 та запис « ОСОБА_1 » у оригіналі реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д. за 2015 рік, у якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим барвною речовиною синьо-фіолетового кольору для кулькових ручок.

2. Підписи від імені ОСОБА_1 та записи, які розміщені у графах: «Продавець» у: оригіналі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, другому архівному екземплярі цього договору, а також підпису від імені ОСОБА_1 та запису « ОСОБА_1 » у оригіналі реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д. за 2015 рік, у якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим барвною речовиною синьо-фіолетового кольору для кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Ухвалою суду від 28.02.2023 судом повторно призначено додаткову судово-почеркознавчу експертизу.

21.08.2023 до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи № 23-1200 від 29.06.2023, з якого убачається, що:

1. Рукописний запис « ОСОБА_1 » у наданому на експертизу документі - другому примірнику договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розміщений в графі «ПРОДАВЕЦЬ», виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу документі - другому примірнику договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розміщений в графі «ПРОДАВЕЦЬ» ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 », виконаний самою ОСОБА_1 .

2. Рукописні записи « ОСОБА_1 » у наданих на експертизу документах - двох примірниках договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розміщені в графі «ПРОДАВЕЦЬ», виконані однією особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 у наданих на експертизу документах - двох примірниках договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розміщені в графі «ПРОДАВЕЦЬ» ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 », виконані однією особою.

3. Рукописний запис «Дашевская» у наданому на експертизу документі - реєстрі нотаріальних дій за 2015 рік (том № 2 СПРАВА № 02-33), в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д., розміщений на 13 аркуші, у стовпчику 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», нижче підпису (реєстровий запис № 65 від 11.02.2015), виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу документі - реєстрі нотаріальних дій за 2015 рік (том № 2 СПРАВА № 02-33) в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д., розміщений на 13 аркуші, у стовпчику 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» (реєстровий № 65 від 11.02.2015), виконаний самою ОСОБА_1 .

18 вересня 2023 року представник позивачки адвокат Куниця В.М. подав клопотання про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що висновок експерта 23-1200 судової почеркознавчої експертизи від 29.06.2023 не підписаний експертом, а також не скріплений печаткою експертної установи. Окрім того, він посилається на те, що у висновках експерта не зазначена категорія експертизи, у висновку експерта не було вказано про проведення попередньої судової почеркознавчої експертизи, експертом не перелічені документи, які використовувались експертом в якості під час дослідження та ін.

Ухвалою суду від 20.11.2023 зобов`язано Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз надіслати на електрону адресу суду: оригінал висновку експерта 23-1200 судової почеркознавчої експертизи від 29.06.2023, що підтверджений ЕЦП, або надати паперову копія електронного документу на адресу суду, яка буде пронумерована та скріплена печаткою.

12.12.2023 до суду надійшов висновок експерта 23-1200 судової почеркознавчої експертизи від 29.06.2023, що підтверджений ЕЦП.

Ухвалою суду від 12.02.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куниця В.М. про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» визнання договору недійсним та визнання права власності залишено без задоволення у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Юлія Дмитрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселенням задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Виселено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнанням такими, що втратили право користування жилим приміщення залишено без задоволення. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року як незаконне та необґрунтоване скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситтнікова Ю.Д., АТ «Укрсиббанк», про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11 лютого 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 як продавець передала у власність, а ОСОБА_2 як покупець прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Ситніковою Ю.Д., реєстр № 65, про визнання права власності на вказану квартиру, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 в частині виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення залишити без задоволення.

Доводами апеляційної скарги є те, що позивачкою не підписувався та ніколи не укладався вищезазначений договір купівлі-продажу, вона його не підписувала та не була присутня під час його укладання, і належне їй майно безоплатно вибуло з її власності поза її волею, у зв`язку із чим він підлягає визнанню недійсним у відповідності до вимог ст. 205, 207, ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України.

Помилковим є обґрунтування судом свого рішення висновками проведених судово-почеркознавчих експертиз № 21-4974 від 10.12.2021 та № 23-1200 від 29.06.2023 як на докази, в яких виснувано про виконання ОСОБА_1 записів та підписів у договорі купівлі-продажу від 11.02.2015 на підставі всіх наявних матеріалів для дослідження.

Такі висновки є необґрунтованими, складеними з порушеннями чинного законодавства, суперечать нормативно-правовим актам у галузі почеркознавчої експертизи та матеріалами справи не можуть застосовувати як засоби доказування та є недопустимими, оскільки в них не визначено категорії експертиз, за результатами яких були складені висновки, що є недопустимим (у висновку № 23-1200 від 29.06.2023 не було зазначено підставу зміни процесуального статусу експертизи, призначеної ухвалою суду від 28.02.2023 як додаткової та не зазначено про проведення попередньої експертизи), на кожній сторінці тексту і таблицях відсутні підписи експерта та відбиток печатки, а ухвала суду від 20.11.2023 про зобов`язання ОНДІСЕ надати оригінал висновку не виконана; не вказано, які конкретно підписи використані експертом як порівняльний матеріал; наведені описання зразків почерку та підпису є неточними та не дозволяють оцінити якість і достатність представленого порівняльного матеріалу; в таблицях форма рухів, протяжності, поєднання не є інформативними, що не може використовуватися для категоричного висновку; без будь-яких професійних навичок на зображеннях у таблицях вбачаються стійкі розбіжності окремих ознак, які вказують на підробку як почерку, так і підписів; експертом виявлені тільки збіжності, натомість чітко видні розбіжні почеркові ознаки, що свідчить про недотримання певних методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи та неповноту проведеного порівняння.

Тому, виходячи із взаємної суперечливості доказів, задля забезпечення реалізації принципу змагальності та права позивачки на справедливий суд, вказане є підставою для проведення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи, які потрібно провести комісією експертів в іншій експертній установі, оскільки ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куніци В.М. про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи залишено без задоволення та відмовлено у призначенні призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки висновки суду про ненадання позивачкою достатніх та допустимих доказів того, що вона не укладала та не підписувала договір купівлі-продажу спірної квартири, а суд надав належну оцінку усім експертним висновкам та дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність тверджень позивачки.

Спірна квартира була передана позивачкою в іпотеку банку, і у лютому 2015 року за зверненням позивачки до банку про добровільну реалізацію іпотечного майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором 11.02.2025 нею було укладено спірний договір та здійснено погашення частини кредитних коштів, решту заборгованості банком було анульовано, про що позичальниця була повідомлено особисто шляхом вручення їй повідомлень про анулювання боргу № 31-4-51-07/2018 від 11.02.2015, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Спірний договір купівлі-продажу від 11.02.2025 підписаний особисто ОСОБА_1 та посвідчений нотаріусом, докази чого також є в матеріалах справи, зокрема, експертними висновками, які є належними та допустимими доказами у справі, повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а вимога суду про витребування висновку виконана та у судовому засіданні 23.05.2024, в яке представник позивачки не з`явився, судом було досліджено. Крім того, нотаріусом під час посвідчення договору дотримано всіх вимог закону, отже відсутні підстави, передбачені ст. 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваного договору недійсним.

Натомість, наданий позивачкою в якості доказу недійсності спірного правочину експертний висновок № 34 від 25.07.2016, дослідження за яким було проведено приватним підприємством «Консалт експерт груп «Діктум-Фактум», відокремлений підрозділ «Центр експертиз та оцінки» судовим експертом Лебідь С.О., є неналежним доказом, про що вірно зазначено судом, оскільки на дослідження не був наданий оригінал договору, його другий екземпляр, що перебував у нотаріуса, а дослідження проведено за копією, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Куніца В.М. підтримав доводи апеляційної скарги, представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Бойко А.В. (в режимі відеоконфіренції) апеляційну скаргу не визнала.

Інші учасники належним чином повідомлені, зокрема, позивачка ОСОБА_1 , відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України в установленому законом порядку, оскільки поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 197 - 202 т. 4); приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д. про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 12.04.2025 12:26:22 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 196, т. 4); Акціонерне товариство «Укрсиббанк» повідомлено належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримало 12.04.2025 12:26:22 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 195, т. 4) не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

Отже, виходячи зі змісту статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (пункт 53 постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20, постанова Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16).

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 , яка їй належала на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.06.2007 Виконавчим комітетом Одеської міської Ради (а.с. 164, т. 1)

29.05.2008 між АКБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено низку кредитних договорів, а саме:

- договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 149-153 т. 1);

- договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 (а.с. 154-157 т. 1).

За умовами вказаних кредитних договорів Банком надано позивачці грошові кошти, із покладенням на ОСОБА_1 обов`язку їх повернення за погодженим графіком, сплатою відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань, що витікають із даних кредитних договорів, а також умовою забезпечення кредиту сторонами погоджено передача позичальником в заставу належної ОСОБА_1 3-х кімнатної квартири площею 78,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (п. 2.1. вказаних договорів).

В забезпечення виконання зобов`язань за даними кредитними договорами, 29.05.2008 між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та АКБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2828, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належну йому трикімнатну квартиру загальною площею 78,0 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На період чинності відповідної іпотеки, нотаріусом накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири (а.с. 147-158, т. 1).

Вказані обставини позивачка ОСОБА_1 , а також представник АТ «УкрСиббанк» підтвердили, а саме - факт укладення кредитних договорів, а також укладення іпотечного договору, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 .

11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. посвідчено договір купівлі-продажу, реєстровий номер 65 (далі по тексту - договір від 11.02.2015 № 65), відповідно до якого ОСОБА_1 «Продавець» передала у власність, а ОСОБА_2 «Покупець» прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 , у реєстрі за № 65 (а.с. 216-217, т. 1).

11.02.2015 ОСОБА_4 подавав до приватного нотаріуса Ситнікової Ю.Л. заяву, в якій підтвердив, що квартира АДРЕСА_1 придбана його колишньою дружиною ОСОБА_1 за власні кошти (а.с. 172, т. 1).

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно він подавав вищевказану заяву до нотаріуса, але він так і не зрозумів, з якою метою дана заява подається, а також пояснив, що він не приймав участі в угоді купівлі-продажу квартири.

В процесі розгляду справи представник АТ «Укрсиббанк» пояснив, що ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитним договором, а тому бажала продати іпотечне майно, у зв`язку з чим, 02 лютого 2015 року зверталась до Банку з відповідною заявою про допомогу у реалізації залогового майна АТ «УкрСиббанк», що виступає забезпеченням зобов`язання за кредитним договором № 0 від 29.05.2008, а саме: квартиру по АДРЕСА_2 , власником якої вона є, з метою погашення заборгованості по вишевказаному кредитному договору, мінімальна ціна реалізації 70000 дол США.

АТ «Укрсиббанк» надано в якості підтвердження даного доводу копію заяви ОСОБА_1 від 02.02.2015 (а.с. 205, т. 1).

Матеріали справи також містять Повідомлення Банку ОСОБА_1 від 11.02.2015 про анулювання боргу (в поряку пп «д» пп. 164,2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України), що станом на 11.02.2015 за кредитним договором № 0 від 29.05.2008 становить 28114,70 дол США, і що є доходом боржника та підлягає оподаткуванню. Вищевказане повідомлення отримано 11.02.2015 ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис на повідомленні (а.с. 206 т. 1).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 59779235 від 24.05.2016 16:09:09 вбачається обтяження належної позивачці спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , іпотекою відповідно до Іпотечного Договору, реєстрований номер 2828, 29.05.2008, Приватний нотаріус Ситнікова Ю.Д., заборона номер 296, та відмітка про перенесення запису до Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.02.2015 15:33:03 (а.с. 14 т. 1) та реєстрація права власності за ОСОБА_2 1/1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 65, виданий 11.02.2015, видавник: Ситнікова Ю.Д., приватний нотаріус ОМНО, дата, час державної реєстрації: 11.02.2016 17:56:48 (а.с. 13 т. 1).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , судом вірно не взято до уваги наданий останньою в якості доказу недійсності спірного правочину копію експертного дослідження № 34 від 25.07.2016, яке було проведено Приватним підприємством «Консалтинг експерт груп «Діктум- Фактум», відокремлений підрозділ «Центр експертиз та оцінки» судовим експертом Лебідь С.О., відповідно до якого «підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого наявне на фотокопії Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.02.2015р. у графі «Продавець» та який було використано в якості зразка при копіюванні ймовірно виконаний не ОСОБА_1 , а і іншою особою (а.с. 40-49, т. 1), оскільки такий є недопустимим через ненадання в розпорядження експерту оригіналу та другого екземпляру договору купівлі-продажу, що перебував у нотаріуса, а дослідження проводилось за фотокопією договору, що в даному випадку неприпустимо.

Натомість, відповідно до висновку експерта № 21-4974 від 10.12.2021 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз рукописний запис « ОСОБА_1 » та підпис у договорі купівлі-продажу від 11.02.2015 квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розмішені в графі «Продавець», виконані самою ОСОБА_1 (а.с. 191-197, т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 22-3256 від 02.08.2022 судової технічної експертизи документів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз підписи від імені ОСОБА_1 та записи: « ОСОБА_1 », розміщені у графах «Продавець» у: оригіналі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, другому архівному екземплярі цього договору, посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, а також підпис від імені ОСОБА_1 та запис « ОСОБА_1 » у оригіналі реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д. за 2015 рік, у якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим барвною речовиною синьо-фіолетового кольору для кулькових ручок.

Підписи від імені ОСОБА_1 та записи, які розміщені у графах: «Продавець» у: оригіналі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 11.02.2015 Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 65, другому архівному екземплярі цього договору, а також підпису від імені ОСОБА_1 та запису « ОСОБА_1 » у оригіналі реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д. за 2015 рік, у якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим барвною речовиною синьо-фіолетового кольору для кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів (а.с. 46-50, т. 3).

Відповідно до висновку експерта № 23-1200 від 29.06.2023 судової почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз:

1. Рукописний запис « ОСОБА_1 » у наданому на експертизу документі - другому примірнику договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №65, розміщений в графі «ПРОДАВЕЦЬ», виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу документі- другому примірнику договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №65, розміщений в графі «ПРОДАВЕЦЬ» ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 », виконаний самою ОСОБА_1 .

2. Рукописні записи « ОСОБА_1 » у наданих на експертизу документах - двох примірниках договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій за № 65, розміщені в графі «ПРОДАВЕЦЬ», виконані однією особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 у наданих на експертизу документах - двох примірниках договору купівлі-продажу від 11.02.2015, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрованих в реєстрі нотаріальних дій за №65, розміщені в графі «ПРОДАВЕЦЬ» ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 », виконані однією особою.

3. Рукописний запис «Дашевская» у наданому на експертизу документі - реєстрі нотаріальних дій за 2015 рік (том № 2 СПРАВА № 02-33), в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д., розміщений на 13 аркуші, у стовпчику 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», нижче підпису (реєстровий запис № 65 від 11.02.2015), виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу документі - реєстрі нотаріальних дій за 2015 рік (том № 2 СПРАВА № 02-33), в якому зареєстрована нотаріальна дія № 65 від 11.02.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д., розміщений на 13 аркуші, у стовпчику 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» (реєстровий № 65 від 11.02.2015), виконаний самою ОСОБА_1 (а.с. 122-128, т. 3)

Отже судом двічі проводилась судова почеркознавча експертиза за клопотаннями позивачки, при цьому у розпорядження експертів були надані всі наявні матеріали для дослідження, які надавались як позивачкою, так і іншими сторонами.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи. Інші докази, які суд оцінює у їх сукупності, не є беззаперечними доказами на спростування чи підтвердження наявності волевиявлення особи (постанови Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 601/2139/21, від 24 травня 2023 року у справі №567/792/22, від 19 червня 2023 року у справі № 601/1965/21, від 21 червня 2023 року у справі № 567/874/22, від 06 грудня 2023 року у справі № 369/5183/19, від 27 лютого 2024 року у справі № 754/3142/21).

В контексті доводів апеляційної скарги про порушення судом принципу рівності сторін спору, необґрунтовану відмову у задоволенні клопотань позивачки про призначення судової експертизи та неврахування доводів клопотань про призначення такої, колегія зауважує, що експертні висновки, що містяться в матеріалах справи за наслідками задоволених клопотань позивачки, містять вичерпні відповіді на всі поставлені питання та стосуються предмету доказування по справі виконання саме позивачкою підписів на оспорюваному договорі та виконання таких рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів, такі висновки узгоджуються із всіма матеріалами справи, на підставі яких вони і проведені, не містять суперечностей, надані експертами в межах своєї компетенції та відповідають нормативно-правовим актам, що регулюють проведення експертних досліджень..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи через необґрунтованість.

Є не релевантним посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду щодо визнання недопустимим висновку експерта (постанова від 07 вересня 2023 року у справі № 686/24376/20), оскільки у вказаній справі таке виснувано через те, що вільні зразки почерку стали предметом дослідження за умови відсутності вільних зразків взагалі, що є порушенням вимог п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз і експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз.

По теперішній справі суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що висновки експертів є повними і такими, що проведені з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому обґрунтовано визнав їх допустимими доказами.

Незгода позивачки із такими висновками не свідчить про допущені експертами порушення, а є власною її оцінкою таких доказів, що не грунтується на вимогах закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на обставини укладення оспорюваного договору, оскільки спірна квартира була передана позивачкою в іпотеку банку, і у лютому 2015 року саме за зверненням позивачки до банку про добровільну реалізацію іпотечного майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором 11.02.2025 нею після зняття заборони Банком як іпотекодержателем укладено спірний договір та здійснено погашення частини кредитних коштів, решту заборгованості банком було анульовано, про що позичальниця була повідомлено особисто шляхом вручення їй повідомлень про анулювання боргу № 31-4-51-07/2018 від 11.02.2015, а копії такої заяви та повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Безпідставним є посилання заявниці на неналежне оформлення експертного висновку від 28.06.2023, оскільки вимога суду про витребування висновку виконана та у судовому засіданні 23.05.2024, в яке представник позивачки не з`явився, судом такий було досліджено.

Недотримання нотаріусом під час посвідчення договору всіх вимог закону не доведено, що також свідчить про відсутність передбачених ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання оспорюваного договору недійсним.

За наведених обставин колегія суддів погоджує висновок суду про те, що позивачкою не спростовано дійсність правочину купівлі-продажу спірної квартирі.

Що стосується оскарження позивачкою за первісним позовом рішення суду в частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення, то колегія суддів зазначає таке.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (частина перша статті 383 ЦК України).

Право користування чужим майном регламентоване у статтях 401-406 ЦК України. Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (пункт 4 частини першої статті 406 ЦК України).

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), зокрема усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17 (пункт 33)). Метою такого позову є припинення неправомірних дій, не пов`язаних із позбавленням володіння майном. Інакше кажучи, негаторний позов може заявити, зокрема, власник, з володіння якого майно не вибуло, тобто коли порушені насамперед його права на користування та розпорядження майном. Належним відповідачем за таким позовом є особа, яка перешкоджає користуватися та розпоряджатися майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Стаття 391 ЦК України визначає право власника, зокрема житлового приміщення або будинку, вимагати усунення порушень його прав будь-якими особами шляхом, який власник вважає прийнятним. Те, хто саме спричинив порушення права та з яких підстав, не має значення (див. постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16).

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (частина перша статті 109 ЖК України).

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які із ним постійно проживають і ведуть спільне господарство, усунення порушень права власності у будь-який час (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17).

Новий власник квартири через суд має право усувати усі перешкоди у користуванні своїм майном, зокрема виселяти з квартири повнолітніх осіб без надання іншого житлового приміщення. Таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, тобто на підставі договору купівлі-продажу (постанова Верховного Судувід 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/ 13).

У спірних правовідносинах є конкуренція прав на повагу до житла позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не є власниками спірної квартири, та правом власності на неї відповідачки ОСОБА_2 . Задоволення зустрічного позову останньої допускає втручання у право на повагу до житла позивачки та її дочки, а відмова у його задоволенні допускає втручання у право власності ОСОБА_2 .

Наведені вище приписи та практика їхнього застосування є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, яка без згоди власника займає житлове приміщення. Тому суду слід з`ясувати, чи є легітимна мета втручання у право на повагу до житла, а за її наявності - чи пропорційним цій меті є задоволення позову.

Суд, правильно встановив, що 11.02.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за 600508 грн, саме в якому продавець взяла на себе зобов`язання зняти з обліку зареєстрованих осіб та звільнити квартиру від речей вжитку, що знаходяться в ній до 11 березня 2015 року (п. 6 Договору).

Оскільки взяте на себе зобов`язання позивачка не виконує, вказане є підставою для виселення її та другої відповідачки ОСОБА_3 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки вказані особи не є членами сім`ї ОСОБА_2 , між ними відсутні договірні відносини щодо користування спірним майном, ОСОБА_1 втратила право проживання у спірній квартирі у зв`язку з припиненням її права власності на це майно 11 лютого 2015 року.

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Недобросовісна поведінка особи, яка полягає в учиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання Верховного Суду, і мало місце у цій справі.

Колегія суддів вважає, що не можна вважати добросовісною поведінку продавця квартири ОСОБА_1 після укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 11 лютого 2015 року.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири, повноту реалізації права власності якої обмежує проживання у квартирі відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_5 . Отже, виселення останніх з квартири переслідує легітимну мету захисту права власності ОСОБА_2 . Така мета передбачена у пункті 2 статті 8 Конвенції, а тому є легітимною.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2025 року у справі № 760/34352/21 вважав, що ОСОБА_1 , як власник спірної квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а ОСОБА_2 , який, укладаючи договір купівлі-продажу, в силу об`єктивних обставин міг проявити розумну обачність та повинен був розуміти, що після відчуження квартири йому необхідно буде звільнити займане ним житлове приміщення. Вказані висновки у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Будь-яких доводів щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення в частині відмови судом у задоволенні зустрічного позову про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про зняття відповідачів ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання у цій квартирі, оскільки зняття з реєстрації здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про виселення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

У пункті 50 постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Вказані норми права судом вірно витлумачені та застосовані до виниклих спірних правовідносин сторін в частині задоволених позовних вимог про виселення відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 30 травня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко