УХВАЛА

30 травня 2025 року

м. Київ

справа № 759/13645/15

провадження № 61-6232 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційні скарги Державної іпотечної установи на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Філії «Центральне регіональне управління публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, апелянт - Державна іпотечна установа,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Чалов А. О. в інтересах Державної іпотечної установи 03 вересня 2024 року направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження, який просив поновити, посилаючись на те, що з оскаржуваним судовим рішенням він ознайомився 07 серпня 2024 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року ці причини пропуску строку визнано неповажними та такими, що об`єктивно не перешкоджали заявнику вчинити відповідну процесуальну дію у строк, передбачений процесуальним законом. Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишено без руху та надано їй строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

У заяві про усунення недоліків від 11 жовтня 2024 року Державна іпотечна установа посилалася на те, що копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вона не отримувала, а зважаючи на часті відключення електроенергії та тривалість повітряних тривог, об`єктивно була позбавлена можливості подати апеляційну скаргу у п`ятнадцятиденний строк з дня ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Чалова А. О. в інтересах особи, яка не брала участі у справі, Державної іпотечної установи задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2025 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року та передано справу на новий розгляд до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Чалова А. О. в інтересах особи, яка не брала участі у справі, Державної іпотечної установи на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

14 та 15 травня 2025 року від імені Державної іпотечної установи - адвокати Дяченко В. С. та Єрохін О. П. подали до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційні скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року, у яких просили її скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали доставлений до підсистеми «Електронний суд» 15 квітня 2025 року, що підтверджується відповідними доказами. Клопотання підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доводи заявника зводяться до того, що апеляційним судом позбавлено Державну іпотечну установу права на судовий захист, оскільки не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому зазначає, що Державна іпотечна установа у зв`язку із повітряними тривогами та відключення електроенергії у робочий час не мала об`єктивної можливості для подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дати ознайомлення з матеріалами справи.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Встановивши, що Державна іпотечна установа подала апеляційну скаргу 03 вересня 2024 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарженняухвали Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що єдиною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. При цьому, поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що Державна іпотечна установа станом на 07 серпня 2024 року була обізнана про ухвалу суду від 13 червня 2016 року, однак апеляційну скаргу на це судове рішення подала 03 вересня2024 року, апеляційний суд застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навів поважних причин пропуску строку та не надав доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не дослідив причин пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить висновки по суті розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Визнаючи неповажними причини пропуску Державною іпотечною установою строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції належно обгрунтував свої висновки, вказавши, що самі по собі посилання заявника на введений в Україні правовий режим воєнного стану не можуть бути визнані судом поважними підставами для поновлення пропущеного строку, оскільки після його запровадження діяльність судів не зупинялася, Київський апеляційний суд працював у штатному режимі як і підсистема «Електронний суд».

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) та від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 (провадження № 11-119заі22), саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, без посилання на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути належною підставою для поновлення строку.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21, від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17, від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 та 25 вересня 2024 року у справі № 760/19995/21-ц.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи, суд апеляційної інстанції констатував, що наведені заявником обставини, а саме, що через постійне відключення електроенергії та тривоги у період з 08 серпня по 03 вересня 2024 року не вдалося вчасно подати апеляційну скаргу, не свідчать про поважність причини тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 13 червня 2016 року.

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що апеляційну скаргу подано після спливу п`ятнадцятиденного строку з моменту ознайомлення з оскаржуваною ухвалою, поважність причини пропуску строку заявником належно не обґрунтовано та не підтверджено доказами, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження правильно врахував, що Державна іпотечна установа була обізнана про ухвалу місцевого суду, яку мала намір оскаржити в апеляційному порядку, однак процесуальних дій щодо її оскарження не вчинила протягом пятнадцяти днів, не надала суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Наслідки такої процесуальної поведінки були передбачуваними для Державної іпотечної установи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Доводи касаційних скарг щодо поважності причини пропуску процесуального строку у зв`язку із інтенсивністю обстрілів міста Києва та Київської області, застосування аварійних відключень електроенергії в серпні та вересні 2024 року не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такі відключення електроенергії не носили постійного характеру, воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес.

Інші аргументи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Таким чином, зі змісту касаційних скарг, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарги є необґрунтованими, правильне застосовування апеляційним судом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначених скарг не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у них доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити Державній іпотечній установі строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Державної іпотечної установи на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Філії «Центральне регіональне управління публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, апелянт - Державна іпотечна установа.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара