Провадження № 2-з/522/319/25
У Х В А Л А

02 червня 2025 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» - Кононова Ігоря Костянтиновича про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Дар`я Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович, про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» - Кононова І.К. про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Дар`я Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович, про визнання недійсним договору дарування, в якій просить накласти арешт на майно, що є предметом позову а саме на:

- 1/10 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , номер запису на право власності 40332694;

- 9/10 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , номер запису на право власності 59414755.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2016 у справі №523/12770/15-ц, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22.04.2025, задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №5927/422 від 19.12.2007 у розмірі 8 301,65 доларів США, по 890,30 грн судового збору з кожного та по 91,04 грн. судового збору з кожного на користь держави. В теперішній час заборгованість за рішенням суду не погашено, виконавче провадження №74918382 знаходиться в стані відкритого. Про існування фраудаторного правочину договору дарування кредитор дізнався з Автоматизованої системи виконавчих проваджень 08.05.2025 року. Згідно договору дарування ОСОБА_4 , діючи від імені своєї дружини ОСОБА_2 та надавши власну згоду, подарував сину дружини ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла його мати ОСОБА_2 9/10 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 . В теперішній час ОСОБА_2 належить 1/10 часка, ОСОБА_3 9/10 частка спірної квартири. Фраудаторний правочин укладається боржником з метою виведення свого майна з-під стягнення. Причиною, у зв`язку з якою потрібно забезпечити позов, є те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 можуть бути здійснені дії щодо відчуження майна на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду або значно утруднить виконання рішенням суду, яке набрало законної сили.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

З заяви про забезпечення позову слідує, що заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування.

Звертаючись до суду з даною заявою заявник просить накласти арешт на 1/10 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 та на 9/10 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 .

Враховуючи, що товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» має намір звернутися до суду з позовом з позовними вимогами немайнового характеру, тому накладення арешту на нерухоме майно не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із позовними вимогами, з якими заявник має намір звернутися до суду.

Застосування такого заходу забезпечення позову про який просить заявник ніяким чином не може запобігти утрудненню або невиконанню рішення суду про визнання договору недійсним.

Ураховуючи порядок виконання рішення суду про визнання недійсним договору дарування (в разі задоволення позовних вимог), накладення арешту на квартиру не є забезпеченням реального та ефективне виконання судового рішення для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Фактично своїми вимогами про забезпечення позову заявник намагається забезпечити виконання рішення №523/12770/15-ц про стягнення заборгованості, що є законодавчо неспроможним.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» - Кононова Ігоря Костянтиновича про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Дар`я Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович, про визнання недійсним договору дарування, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія КОВТУН