Справа №678/379/25
Провадження №2-678-223/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цибульського Д.В.,

при секретарі судового засідання Баранєвич І.М.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Підлісного О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в селищі Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

встановив:

05.03.2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 від 18.02.2025 року, в якій позивачка просить: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму заборгованості за розпискою від 16.11.2022 року у розмірі 230000 (двісті тридцять тисяч) грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуваючи на той час в добрих відносинах і на той час у неї була така сума грошей, погодилась позичити відповідачці ОСОБА_2 230000 грн., за умови повернення їй зазначеної суми та 16.11.2022 року ОСОБА_2 отримала від неї на умовах розписки грошові кошти у сумі 230000 грн. для вирішення власних потреб та обіцяла повернути позичені кошти. Факт укладення договору позики, а також отримання відповідачкою ОСОБА_2 від неї визначеної грошової суми підтверджується наявним у неї оригіналом розписки ОСОБА_2 . Відповідно до даної розписки, яка написана власноручно відповідачкою ОСОБА_2 вона бере у борг в ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 230000 грн., та зобов`язується повернути позичені кошти. З моменту написання розписки та до дати подачі даного позову до суду не було здійснено жодного платежу, за сумою позики, які за умовами розписки відповідачка зобов`язувалась повернути борг. Відповідачка свої зобов`язання вказані у борговій розписці не виконала. Вона неодноразово звертавсь до ОСОБА_2 з вимогою повернути їй грошові кошти, однак ОСОБА_2 позичені нею кошти їй не повертає. Дані обставини змусили її звернутись за захистом її порушеного права до суду, оскільки за станом здоров`я вона потребує платного лікування та їй на даний час дуже необхідні вказані кошти, а тому просить суд задовольнити подану нею позовну заяву в повному обсязі з підстав викладених у ній.

06.03.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання, з викликом учасників справи.

28.03.2025 року до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив від 26.03.2025 року на позовну заяву про стягнення боргу за розпискою, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у ньому та долучених до нього документів.

28.03.2025 року до суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив від 28.03.2205 року в якому остання просить суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених у ньому та долучених до нього документів.

15.04.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Підлісний О.В. позовні вимоги визнають частково, а саме на суму 20 тис.грн., оскільки іншу частину коштів за борговою розпискою було повернуто позивачці.

Суд, заслухавши думку та пояснення учасників процесу, допитавши заявлених свідків, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Ч.1 ст.509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належно відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України).

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно розписки від 16.11.2022 року, складеної відповідачкою ОСОБА_2 , встановлено, що вона отримала від ОСОБА_1 230000 (двісті тридцять тисяч) гривень 16 листопада 2022 року підпис ОСОБА_2 , зобов`язуюся повернути позичені кошти.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року №6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Обставина добровільного та власноручного написання розписки відповідачкою ОСОБА_2 сторонами не оспорюється, що не підлягає доказуванню відповідно до ст.81 ЦПК України.

З наведеного суд прийшов до висновку, що розписка була написана відповідачкою ОСОБА_2 для підтвердження факту отримання нею грошової суми та укладення договору позики.

Як визначено в ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Підлісного О.В. про те, що на підставі та в підтвердження поданого відзиву від 26.03.2025 року на позовну заяву про стягнення боргу за розпискою, позивачкою ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за розпискою від 16.11.2022 року було отримано від відповідачки грошові кошти про які вона написала власноручно, суд оцінює критично та відхиляє їх, оскільки з долучених до відзиву матеріалів, а саме написаного на одному аркуші тексту «мені потрібно зараз 20 тисяч будь-ласка знайди віддай» та на іншому аркуші записів та нотаток, записів, плану з відповідними цифрами та написами, судом не встановлено тієї обставини що саме даний текст та записи на які посилається відповідачка ОСОБА_2 було повністю та/або частково погашено кошти за борговою розпискою від 16.11.2022 року.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 надала суду показання про те, що вона знає і позивачку і відповідачку. Відповідачку ОСОБА_2 вона вже знає близько дев`яти років та у неї з нею дуже хороші стосунки. У вересні місяці 2024 року, якого точно числа вона на даний час вже не пам`ятає вона їхала у автомобілі разом із ОСОБА_2 , яка їй сказала що треба заїхати до однієї жінки та віддати їй кошти, оскільки вона їх їй винна. Вони на автомобілі під`їхали до будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 їй зателефонувала для того щоб вона вийшла до автомобіля. Вона при цьому сиділа у автомобілі на задньому сидінні. Коли ОСОБА_2 зустрілась з ОСОБА_1 на вулиці біля будинку то ОСОБА_2 віддала їй кошти, а ОСОБА_1 їх взяла, тоді ОСОБА_2 запитала ОСОБА_1 а як же розписка, а ОСОБА_1 їй сказала що вони свої та потім між собою розберуться. Після цього ОСОБА_2 присіла назад у автомобіль і вони поїхали далі. Їй відомо, що ОСОБА_2 віддавала кошти ОСОБА_1 . Вона не пам`ятає як виглядає будинок, огорожа чи ворота ОСОБА_1 , оскільки вона на це не звертала уваги. Вона бачила як ОСОБА_2 передавала грошові кошти ОСОБА_1 , однак в якій сумі, якими грошовими купюрами вона не бачила, однак кошти були у національній валюті гривні, також вона не може сказати в зв`язку з чим саме передавались вказані кошти, однак ОСОБА_2 їй говорила, що вона ці кошти заборгувала ОСОБА_1 , однак їй самій точна причина передачі вказаних коштів невідома.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надала суду показання про те, що відповідачка по даній справі, а саме ОСОБА_2 є її свекрухою, тобто вона є матір`ю її чоловіка та у неї з нею дуже хороші стосунки. Їй відомо, що ОСОБА_2 позичила кошти у ОСОБА_1 . У вересні місяці, здається 09 вересня 2024 року, якого точно числа вона на даний час вже не пам`ятає вона їхала у автомобілі разом із ОСОБА_2 , яка їй сказала що треба заїхати до ОСОБА_1 та віддати їй кошти, оскільки вона їх їй винна. Вона в той час їхала за кермом автомобіля та була його водієм. Потім ОСОБА_2 зателефонувала до ОСОБА_1 для того щоб вона вийшла на вулицю біля свого будинку, оскільки вони зараз під`їдуть та віддадуть їй позичені кошти. Коли вони під`їхали до будинку та воріт домогосподарства де проживала ОСОБА_1 , то ОСОБА_2 вийшла з автомобіля та віддала у поліетиленовому файлі грошові кошти ОСОБА_1 . Валюта грошових коштів була гривня і там були купюри по 500 та 1000 гривень, а загальна сума була 200 тис.грн. ОСОБА_2 при передачі коштів ОСОБА_1 сказала що тут всі кошти, та запитала що на рахунок розписки написаної нею з приводу отримання у борг коштів, а ОСОБА_1 їй сказала, що зараз її у неї немає десь діти забрали, але все добре, ми всі свої, розберемось. Потім ОСОБА_2 присіла у автомобіль та вони поїхали далі. Вона підтверджує те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були боргові зобов`язання, оскільки ОСОБА_2 позичала у неї кошти. ОСОБА_2 при передачі грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 200 тис.грн., жодних розписок про їх повернення не писала. При передачі ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1 , остання їх не перераховувала, а лише взяла та пішла до себе на господарство. На її думку їй не здається дивним те, що грошові кошти при передачі навіть не перераховувались та з приводу їх повернення жодних розписок чи інших документів не складалось, оскільки на той час вони своїми сім`ями були у хороших стосунках. Дані події про які вона повідомляє, відбувались біля домогосподарства ОСОБА_1 , це було у смт.Летичів, Хмельницької області, однак точної адреси, назви вулиці, номеру будинку вона не знає, ворота домогосподарства були металеві, сірого кольору.

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_3 взагалі невідомо точну причину передачі грошових коштів, якщо така була взагалі, а ОСОБА_5 є свекрухою відповідачки ОСОБА_2 , а тому може бути особою, яка має певну зацікавленість у результатах розгляду даної цивільною справи на корить відповідачки ОСОБА_2 , також їхні показання не узгоджуються між собою, та суперечать наявним матеріалам справи, а тому відхиляє та не бере їх до уваги.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Враховуючи вище викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.15, 207, 208, 509, 526, 545, 598, 610, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 82, 76-82, 89, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму заборгованості за розпискою від 16.11.2022 року у розмірі 230000 (двісті тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_2 .

Представник відповідачки: адвокат Підлісний Олег Володимирович, місцезнаходження м.Хмельницький, вул.Героїв Майдану, 54, офіс 17, Хмельницької області, п.і.29000.

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2025 року.

Суддя: Д.В.Цибульський