Справа № 462/8609/23 Головуючий у 1 інстанції Іванюк І. Д.
Провадження № 22-ц/811/3505/24 Доповідач в 2-й інстанції Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 Іваніва О.Б., представника ОСОБА_2 Мельник Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Іванів Олег Богданович до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що його батько ОСОБА_4 на випадок своєї смерті уклав заповіт від 14 лютого 2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 3-230, згідно із яким заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_1 позивачу у справі.

28 березня 2023 року спадкодавець помер, а 19 квітня 2023 року позивач подав приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Ложовській Й.Є. заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки встановити місцезнаходження та долю оригіналів вказаних документів не можливо, а він позбавлений можливості отримати їх дублікат.

З врахуванням зазначених обставин просив:

визнати за ним - ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,8 кв.м. та житловою площею 18,3 кв.м.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 11 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,8 кв.м. та житловою площею 18,3 кв.м.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що у даній справі своє звернення до суду Позивач мотивував відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, яка належала спадкодавцю та неможливістю відновити такі через смерть спадкодавця. При цьому Позивач покликався на відмову нотаріуса видати свідоцтво на спадщину з наведених підстав.

Однак вказує, що з листа від 02.10.2023р. №26/02-14 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ложовської Й.Є. вбачається, що ОСОБА_1 , як єдиному спадкоємцю за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вважає, що ні за формою, ні за його змістом, зазначений документ не є відмовою нотаріуса видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину.

Стверджує, що позивач не надав Суду першої інстанції належні та допустимі докази про втрату вказаного правовстановлюючого документу, не повідомив Суду першої інстанції з яких підстав вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 14.11.1995р. втрачено, а лише обмежився твердженням, що такі неможливо відновити через смерть спадкодавця, що у свою чергу ставить під сумнів сам факт втрати правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно.

Зазначає, що саме по собі наведене роз`яснення нотаріуса, навіть якщо воно здається Позивачу неправомірним, не може слугувати достатньою підставою для захисту його цивільного права, за відсутності доказів того, що таке порушує його права.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що право ОСОБА_1 на спадкове майно оспорюється відповідачем Львівською міською радою чи ОСОБА_2 .

Просить рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 жовтня 2024р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження слід закрити із наступних підстав.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 2-3378/2008.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 віці 70 років, про що здійснено актовий запис за № 2005, що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18 квітня 2023 року /а.с. 6/.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22 березня 1978 року /а.с. 7/ вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 09 листопада 1995 року за № 743 «Про передачу квартир у власність громадян», ОСОБА_4 у приватну власність передано 1-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане розпорядження затверджене розпорядженням виконкому Львівської міської ради народних депутатів від 14 листопада 1995 року за № 809 (а.с. 62-65). На той час, ОСОБА_4 не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .

З оглянутої в суді першої інстанції інвентаризаційної справи (ІС) на будинок по АДРЕСА_3 (а.с. 129 ІС) вбачається, що 14 листопада 1995 року виконком Львівської міської ради народних депутатів посвідчив, що ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована ЛМБТІ, про що здійснено запис у реєстрову книгу за № 19 № 12169.

Також встановлено, що 14 лютого 2008 року ОСОБА_4 уклав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 3-230, згідно із яким заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_1 .

З спадкової справи № 06/2023, заведеної 19 квітня 2023 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 98-127/, вбачається, що позивач ОСОБА_1 19квітня 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ложовської Й.Є. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 (т.1 а.с.99).

Водночас, 12 червня 2023 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ложовської Й.Є. звернулась ОСОБА_2 , яка зазначила, що є його дружиною (т.1 а.с.117).

У зв`язку з тим, 08 квітня 2024 року судом першої інстанції задоволено клопотання адвоката Іваніва О.Б., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , щодо залучення ОСОБА_2 в якості співвідповідача по справі (т.1 а.с.133).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 19 квітня 2023 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано на підставі спільної заяви від 18 листопада 2020 року, про що Залізничним районним у м. Львові відділом ДРАЦС ЗМРУЮ м. Львів здійснено актовий запис № 90 від 19 грудня 2020 року (т.1 а.с.124).

За клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва О.Б. суд виключив ОСОБА_2 із числа відповідачів, залишивши її в статусі третьої особи по справі, оскільки встановлено, що на час смерті спадкодавця станом на 28 березня 2023 року ОСОБА_4 не перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , а спадкове майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яку він заповів своєму синові ОСОБА_1 є особистою власністю померлого (т.1 а.с.200).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Мельник Н.П. підтвердила, що на час смерті ОСОБА_4 його довірителька не перебувала у зареєстрованому шлюбі з останнім, однак продовжували проживати разом. В подальшому, вони будуть звертатися до суду про встановлення факту спільного проживання.

Право на обов`язкову частку у майні померлого у ОСОБА_2 також немає.

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 не була відповідачкою у справі та оскаржуваним рішенням суду питання про її права, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося.

За змістом зазначеної статті 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Тобто особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

ОСОБА_2 не доведено правового зв`язку з ОСОБА_4 на час його смерті.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19 та від 29 вересня 2021 року у справі № 452/213/19.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 жовтня 2024 року, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувались у розумінні ч.1 ст.352 ЦПК України, що є підставою для закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 368, 259, 260, 268, 362, 367, 368, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Іванів Олег Богданович до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.