Справа № 638/5667/23
Провадження № 2/638/701/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря судових засідань Комлєвої К.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Кутько Г.С., Мозгового О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

09.06.2023 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. В судовому засіданні пояснив, що у зв`язку з погіршенням зору на правому оці він звернувся до ТОВ «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» для проведення діагностики зору. 14.02.2023 року йому провели повне обстеження, в результаті якого було виявлена катаракта правого ока, початкова катаракта лівого ока, відкритокутова вперше виявлена ІІІ глаукома правого ока, ІІ глаукома лівого ока, ПЕС обох очей. Йому були призначені медикаментозні рекомендації до лікування, які він виконував до 21.02.2023 року. Після обговорення подальшого лікування з лікарем, він погодився на проведення операції по заміні кришталика для запобігання розвитку глаукоми. Зазначає, що лікар йому не повідомляв про можливі негативні наслідки, зокрема про повну втрату зору. 14.03.2023 року він здійснив оплату у розмірі 16 500 грн. та йому була зроблена операція. Після проведення всіх додаткових хирургічних втручань, операційного лікування, прийняття всіх препаратів та виконання всіх рекомендацій, зір позивача не покращився, а почав різко падати та призвів до повної сліпоти на одне око. Від призначених препаратів у позивача почалось запаморочення та виникла аритмія. З 29.04.2023 року він повністю втратив зір на правому оці. Позивач зазначає, що його життя перетворилося у суцільний жах, він майже кожного дня відвідував медичний центр, його здоров`я суттєво погіршилося через прийняття шкідливих препаратів, трьох анастезій. Він став відчувати безвихідність, довіряючи лікарям та виконуючи всі рекомендації, без покращення стану здоров`я. Коли, розраховуючи покращити свій зір, отримав сліпоту, не зміг прийняти цю новину. Його життя змінилося, фактично він став інвалідом, втративши зір на одне око. Все це призвело до постійних душевних страждань, втрати бажання займатися своїм життям. Тому з відповідача просить стягнути матеріальну шкоду, завдану його здоров`ю, у розмірі 16 500 грн., моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. та судовий збір.

Представники відповідача у судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. Просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість. Вказали, що до позовної заяви позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження погіршення зору, настання сліпоти правого ока, втрати бінокулярного зору на момент подачі позову та того, що таке погіршення відбулося саме з вини відповідача.

Сторонами був укладений договір №51/03 від 14.03.2023 року та додаток №1 до договору №51/03 від 14.03.2023 року «Згоди на медичне втручання», відповідно якого позивачем власним підписом підтверджено те, що він отримав усі необхідні роз`яснення та відповіді з приводу захворювання, запропонованого лікування та його можливих результатів; ознайомлений з правилами та методом, що буде застосований при проведенні процедури ФЕК, її прогнозом, а також можливими результатами лікування; зобов`язується виконувати усі призначення та рекомендації лікаря відповідача у до процедурний та післяопераційний період; попереджено, що лікарі медцентру не можуть гарантувати успішність проведення процедури та настання гарантованого передбачуваного лікувального ефекту в конкретному випадку позивача; процедура ФЕК не усуне інші причини, що ведуть до зниження зору: глаукому, діабет, вікову макулодистрофію, астигматизм, амбліопію; остаточний результат лікування залежить від індивідуальних особливостей організму позивача та не може бути повністю прогнозованим до початку лікування та під час нього; можуть існувати ризики, які невідомі медцентру, та які можуть бути виявлені пізніше. В будь-якому разі ускладнення чи інші побічні ефекти можуть трапитись. Якщо такі ускладнення чи побічні ефекти трапляться у випадку позивача, то результатом може стати погіршення його зору; під час проведення процедури ФЕК та в після операційному періоді, застосування ліків та анестезії можливі ускладнення лікування, наприклад повна сліпота, втрата ока, як органу зору; в подальшому житті є можливість появи інших захворювань у прооперованому оці, що не пов`язані з проведенням процедури ФЕК та ускладнень, пов`язаних з індивідуальною реакцією організму на медичне втручання.

Відповідачем зазначено, що починаючи лікування позивач ОСОБА_1 , розумів, що результат будь-якої операції залежить від сукупності факторів пов`язаних зі станом його здоров`я , моментом звернення, застарілості захворювання, відношення пацієнта до рекомендацій лікаря та належного виконання цих рекомендацій. Також, 14.02.2023 року та 14.03.2023 року позивачем було підписано інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та проведення операції та знеболення.

Всі призначення зроблено ОСОБА_1 з урахуванням стандартів та протоколів, які затверджені МОЗ України.

Представники відповідача вважають, що позовна заява не містить доказів наявності нанесення шкоди саме діями або бездіяльністю Центру, порушень при застосуванні методик, правил та процедур, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.06.2023 року по зазначеній цивільній справі відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року закрито підготовче судового засідання, справу призначено до розгляд по суті.

14.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» для проведення діагностика зору та можливого лікування.

14.02.2023 року позивачем ОСОБА_1 було підписано інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та проведення операції та знеболення.

14.02.2023 року ОСОБА_1 Центром було проведено діагностичне дослідження, яке складалося з двох етапів:

Перший етап всебічна комп`ютерна діагностика органу зору, в тому числі визначення гостроти зору і рефракції пацієнта, вимірювання внутрішньоочного тиску безконтактним методом (пневмотонометрія), огляд очей під мікроскопом (біомікроскопія), ретельне дослідження сітківки (очного дна) з широкою зіницею, визначення рівня сльозопродукції, детальне дослідження поля зору (периметрія), оптична когерентна томографія сітківки та здорового нерва.

Другий етап: консультація офтальмолога за результатами проведеного комплексного діагностичного дослідження.

На підставі отриманих 14.02.2023 року результатів досліджень ОСОБА_1 було поставлено діагноз:

1)Катаракта - офтальмологічне захворювання, пов`язане з помутнінням кришталика ока, яке спричинює різні ступені розладу зору. Праве око: незріла катаракта; Ліве око: початкова катаракта.

2)Глаукома - хронічна прогресуюча нейропатія зорового нерва з характерними морфологічними змінами в головці зорового нерва та шарі нервових волокон сітківки. З цими змінами пов`язане прогресуюче відмирання гангліонарних клітин сітківки та звуження поля зору. Основними ознаками глаукоми є те, що людина починає гірше бачити, порушується периферичний зір, обмежується зона видимості, у результаті чого у більшості випадків настає незворотна втрата зору. Глаукома небезпечна своїми наслідками тому бажаним є взяття під контроль хвороби на початкових стадіях. Несвоєчасна (запізнена) діагностика глаукоми, застарілість хвороби має наслідком втрату зору.

14.03.2023 року позивачем ОСОБА_1 було підписано інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та проведення операції та знеболення.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» був укладений договір №51/03 від 14.03.2023 року та додаток №1 до договору №51/03 від 14.03.2023 року «Згоди на медичне втручання», відповідно якого ОСОБА_1 власним підписом підтвердив те, що він отримав усі необхідні роз`яснення та відповіді з приводу захворювання, запропонованого лікування та його можливих результатів; ознайомлений з правилами та методом, що буде застосований при проведенні процедури ФЕК, її прогнозом, а також можливими результатами лікування; зобов`язується виконувати усі призначення та рекомендації лікаря відповідача у до процедурний та післяопераційний період; попереджено, що лікарі медцентру не можуть гарантувати успішність проведення процедури та настання гарантованого передбачуваного лікувального ефекту в конкретному випадку позивача; процедура ФЕК не усуне інші причини, що ведуть до зниження зору: глаукому, діабет, вікову макулодистрофію, астигматизм, амбліопію; остаточний результат лікування залежить від індивідуальних особливостей організму позивача та не може бути повністю прогнозованим до початку лікування та під час нього; можуть існувати ризики, які невідомі медцентру, та які можуть бути виявлені пізніше. В будь-якому разі ускладнення чи інші побічні ефекти можуть трапитись. Якщо такі ускладнення чи побічні ефекти трапляться у випадку позивача, то результатом може стати погіршення його зору; під час проведення процедури ФЕК та в після операційному періоді, застосування ліків та анестезії можливі ускладнення лікування, наприклад повна сліпота, втрата ока, як органу зору; в подальшому житті є можливість появи інших захворювань у прооперованому оці, що не пов`язані з проведенням процедури ФЕК та ускладнень, пов`язаних з індивідуальною реакцією організму на медичне втручання.

Відповідно викладеного в договорі №51/03 від 14.03.2023 року, ОСОБА_1 погодився на проведення процедури ФЕК з імплантацією ІОЛ Acrysof SA60AT Alcon, розуміючи, що метою процедури є виправлення зниженого зору, який був погіршений внаслідок катаракти, а не відновлення гостроти зору до 100%.

14.03.2023 року проведено операцію факоемульсіфікації катаракти з імплантацією штучного кришталика на правому оці. Внутрішньоочний тиск перед операцією становив 17 мм рт.ст.

17.03.2023 року за результатами дослідження встановлено показник гостроти зору прооперованого ока - 55 відсотків (0,55). Оскільки внутрішньоочний тиск лишався декомпенсованим і становив 29 мм рт. ст., що є перебільшенням нормативного значення, для поліпшення гідродинаміки та можливого зменшення тиску була виконана передбачена планом лікування лазерна іридектомія.

22.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центру зі скаргою на відсутність предметного зору правого ока, зниження гостроти зору лівого ока.

Протягом періоду з 24.04.2023 року до 22.05.2023 року ОСОБА_1 до Центру з будь-якими скаргами в порядку, передбаченому п.3.4.7 Договору №51/03 від 14.03.2023 року не звертався.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою с безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода с наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду 08.05.2018 у справі № 920/316/17, від 21.12.2018 у справі № 920/31/18, згідно з якою причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем надано до суду висновок за результатами клініко-експертної оцінки, складений клініко-експертною комісією Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 15.04.2025 року №Ф-2685.

У висновку зазначено наступне:

«Надання медичної допомоги відповідає Стандартам медичної допомоги Глаукома, затвердженим наказом МОЗ України від 26.05.2023 року №959, уніфікованому клінічному протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги катаракта, адаптована клінічна настанова, заснована на доказах катаракта, затвердженому наказом МОЗ України від. 28.01.2016 року №49, локальному протоколі медичної допомоги лікування катаракти та глаукоми первинної відкрито кутової при одночасному прояві захворювань, Настанові 00829. Глаукома, Настанова 00831. Катаракта.

За результатами вивченої медичної документації порушень та медичних помилок, які б впливали на перебіг захворювання та результати лікування, не виявлено. З урахуванням застарілого захворювання, втручання зроблено своєчасно, в обсягах передбачених протоколами. План обстеження та лікування було обрано пацієнтом, що підтверджується записом в інформованій добровільній згоді, яка підписана пацієнтом 14.02.2023 року. Відновлення функції зору при діагнозі, який поставлено ОСОБА_1 , не можливо, можливо спробувати відтягнути строк настання неминучої сліпоти шляхом застосування різних методів лікування. Мета сформована в плані обстеження та лікування є вірною.».

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Докази, надані позивачем, не містять достатнього підтвердження наявності нанесення шкоди саме діями або бездіяльністю Центру, порушень при застосуванні методик, правил та процедур, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Оскільки судом встановлено, що лікування ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням стандартів та протоколів, затверджених МОЗ України, тому зазначені вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10,12, 13, 76, 89 141,200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр амбулаторної офтальмохірургії «ОКО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача: адвокат Мозговий Олександр Олександрович (61002, м. Харків, вул. Сумська, 96).

Представник відповідача: адвокат Крутько Галина Сергіївна ( АДРЕСА_2 ).

Головуючий: суддя О.В. Шишкін