Справа №:755/205/22
Провадження №: 2/755/8663/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та постачання централізованого опалення у розмірі 60 706,41 грн, інфляційні втрати у сумі 7 285,98 грн та 3% річних у сумі 3 425,81 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ТОВ «Євро-Реконстукція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 . Згідно наявної у позивача інформації, ОСОБА_1 є власником квартири, а відповідно і споживачем послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води. Представник позивача зазначає, що відповідач своєчасно з грудня 2019 року не вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення та з лютого 2018 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 60 706,41 грн, з яких 36 516,51 грн - за послуги з централізованого опалення; 24 189,90 грн - за послуги з постачання гарячої води.. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 7 285,98 грн та 3% річних у розмірі 3 425,81 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.04.2024 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява з додатками, в якій остання повідомила про сплату суми боргу.

09.05.2024 до суду від представника позивача Смолярчук О.О. надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22.05.2024 закрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 60 706,41 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, відповідач не скористалась своїм процесуальним правом на подачу відзиву.

Згідно вимог ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й квартири № 16 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198.

За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, ОСОБА_1 з 19.04.2012 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38.)

Таким чином, в розумінні Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2004 року № 1875-ІV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Водночас, згідно частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд враховує, що після звернення позивача з цим позовом до суду, відповідачем ОСОБА_1 було сплачено основну суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 60 706,41 грн.

Ухвалою суду від 22.05.2024 судом було закрито провадження у справі в частині вимог щодо стягнення суми основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, предметом розгляду є стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які були нараховані позивачем на розмір заборгованості за отриманні послуги з централізованого опалення з грудня 2019 року та за отриманні послуги з гарячого водопостачання з лютого 2018 року, станом на 01.12.2021.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, надано належні та допустимі докази, зокрема, докази надання ним, як постачальником, відповідачу, як споживачу, послуг по гарячому водопостачанню та централізованому опаленню, докази споживання цих послуг відповідачем, а також докази неналежного виконання відповідачем обов`язку по оплаті за надані їй послуги, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 60 706,41 грн.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач 27.12.2023 та 13.04.2024 здійснила оплату послуг за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в загальному розмірі 60 706,41 грн. (а.с. 48, 49, 50, 51, 52). Тобто відповідач після звернення із позовом до суду та відкриття провадження у справі сплатила наявну у неї заборгованість по вказаним послугам.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем неналежним чином виконувався обов`язок по своєчасній оплаті наданих їй позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість, вимога позивача про стягнення нарахованих на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому, та обставини, що відповідачем була погашена заборгованість по наданим їй послугам не виключає можливість стягнення з останньої нарахованих на цю суму позивачем індексу інфляції та трьох процентів річних, оскільки вищевказана заборгованість була погашена відповідачем вже після звернення позивача до суду з даним позовом, а інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, відтак, ці кошти підлягають до стягнення з відповідача, зважаючи на доведеність факту порушення ними обов`язку по сплаті позивачу коштів за надані ним житлово-комунальні послуги, що по своїй суті є порушенням грошового зобов`язання, наслідком чого виступає можливість застосування частини другої статті 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем (а.с.12-13, 14-15), судом установлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, з огляду на сплату відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі, у розмірі, визначеному позивачем, що фактично є визнанням позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційної складової боргу в сумі 7 285,98 грн та трьох процентів річних в сумі 3 425,91 грн, що разом становить 10 711,89 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із статтею 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 29.11.2021 року про оплату судового збору на суму 2270,00 грн.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у сумі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» інфляційну складову боргу у розмірі 7 285,98 грн, 3 % річних у розмірі 3 425,81 грн та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: