печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1296/25-ц
пр. № 2-91/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2025 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явилась,

представника третьої особи-1: не з`явився,

представника третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача Офісу Генерального прокурора про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування, їх посадовими або службовими особами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач, ОГП), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Президента України (далі - третя особа-1), Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - третя особа-2), у якому просить стягнути з Офісу Генерального прокурора та його уповноважених осіб на користь ОСОБА_1 для припинення процесу отримання потерпілим шкоди, відшкодування спричиненої шкоди, відновлення порушених конституційних прав, унеможливлення порушення цих прав у майбутньому грошові кошти в розмірі 181 028 810,20 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОГП, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування, їх посадовими або службовими особами та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.05.2025 року.

18.03.2025 року до суду від представника ОГП - Адамової О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Указували, що позивач не надав достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, встановлення факту протиправності дій, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування Генеральної прокуратури України (ОГП).

21.03.2025 року до суду від ОГП надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки обставини заподіяння позивачу моральної та матеріальної шкоди, заподіяної органами слідства та прокуратури досліджені судом у ході розгляду справи № 757/10444/22-ц, та викладені в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 року та постанові Київського апеляційного суду від 05.10.2023 року, які набрали законної сили, що на підставі п. 3 ст. 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

В підготовче засідання учасники справи не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у заявах зазначив про необґрунтованість клопотання про закриття провадження, відсутність повноважень у представника відповідача та незаконне втручання у судовий процес. Представник відповідача подав заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності, в якій просив задовольнити клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши клопотання про закриття провадження та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що у грудні 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОГП, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування, їх посадовими або службовими особами.

У позовній заяві зазначено, зокрема, що 31.10.2017 року ним було подано звернення № 5 Прем`єр-міністру України ОСОБА_2. Після перевірки на наявність відомостей про кримінальне правопорушення, заява № 5 пройшла шлях по всіх інстанціях від Міністерства внутрішніх справ України до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, яке останнім залишено без виконання.

З метою захисту своїх прав щодо виконання уповноваженими особами ГУ НП у Львівській області по заяви № 5 позивач подав скаргу слідчому судді.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 року (справа № 461/458/18) зобов`язано уповноважених осіб ГУ НП у Львівській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_1 від 31 жовтня 2017 року, адресованим Прем`єр-міністру України, яке долучено до кримінального провадження № 0000081.

У зв`язку з тим, що уповноважені особи ГУ НП у Львівській області відмовились виконувати ухвалу суду від 22.01.2018 року (справа № 461/458/18), він 17.04.2018 року подав заяву № 25 до Голови Верховної Ради України ОСОБА_3. Вказана заява № 25 була передана Генеральному прокурора ОСОБА_4, але Генеральний прокурор відмовився виконувати вимоги законодавства.

17 вересня 2018 року позивач звернувся до Голови Верховної Ради України ОСОБА_3 із заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення № 32, яка була скерована Генеральному прокурора ОСОБА_5, однак Генеральний прокурор відмовився виконувати вимоги законодавства.

У зв`язку з наведеним, 26.11.2018 року позивач звернувся до суду та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року (справа № 757/59512/18-к) зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 17.10.2018 року № 32, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зауважує, що через невиконання уповноваженими особами органу досудового розслідування Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) своїх службових обов`язків, та затрачених ним зусиль для оскарження неправомірних дій (бездіяльності) щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, тяжкість наслідків цих порушень, соціальної значимості цих порушень, йому завдано моральної шкоди, що полягає у порушенні уповноваженими особами правоохоронного органу його конституційних прав, як потерпілого, так і у порушенні стосунків з учасниками народної ініціативи. Відповідно, розмір відшкодування підлягає обчисленню, виходячи з негативних наслідків відносин з кожним із 516 громадян - учасників народної ініціативи, а також з негативних наслідків порушення законності уповноваженими особами правоохоронного органу його прав, як потерпілого, окремо у загальному розмірі 4 136 000 євро. Та матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на роботу комп`ютерного обладнання на канцелярські та поштові витрати з підготовки та подання заяв у розмірі 2 000 євро.

Судом також встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2023 року у справі № 757/10444/22-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди, спричиненої органами досудового розслідування відмовлено.

Зі змісту вказаних рішень судів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він є учасником та реалізатором народної ініціативи 516 громадян. З метою реалізації наведеної народної ініціативи він звернувся до уповноважених осіб влади, у тому числі, до мера м. Львова ОСОБА_7, і отримав протидію реалізації його конституційних прав.

31.10.2017 року ним було подано звернення № 5 Прем`єр-міністру України ОСОБА_2, яке останнім як заява/повідомлення про кримінальні правопорушення, передано Міністру внутрішніх справ ОСОБА_6. Наведена заява № 5 для виконання вимог КПК України була скерована керівнику ГУ НП у Львівській області, яка у подальшому без виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 55 та ст. 214 КПК України передана до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2018 року (справа № 461/458/18) зобов`язано уповноважених осіб ГУ НП у Львівській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_1 від 31.10.2017 року, адресованим Прем`єр-міністру України, яке долучено до кримінального провадження № 0000081.

У зв`язку з тим, що уповноважені особи ГУ НП у Львівській області відмовились виконувати ухвалу суду від 22.01.2018 року (справа № 461/458/18), він 17.04.2018 року подав звернення (заява № 25) до Голови Верховної Ради України ОСОБА_3. Вказана заява № 25 була передана Генеральному прокурора ОСОБА_5 для виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 55 та ст. 214 КПК України та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року (справа № 757/26898/18-к) зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 17.04.2018 року, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також 17.09.2018 року, за фактами порушення конституційних прав, які мають ознаки кримінальних правопорушень за ст.ст. 364, 375, 382 КК України, він звернувся до Голови Верховної Ради України ОСОБА_3 із заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення № 32, яка була скерована Генеральному прокурора ОСОБА_4 для виконання вимог ч.ч. 1, 2 статті 55 та статті 214 КПК України та останнім передана керівнику прокуратури Львівської області.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року (справа № 757/59512/18-к) зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 17.10.2018 року № 32, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивач вважав, що наведене свідчить про те, що уповноважена особа Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), отримавши заяву № 32, по якій зобов`язаний виконати вимоги статті 214 КПК України, не вчинив виконання вимог наведеної статті Кодексу, а суд на підставі ухвали від 19 лютого 2019 року (справа № 757/59512/18-к) підтвердив факт незаконності дій органу, що здійснює досудове розслідування. Отже, є факт вчинення органом досудового рослідування (представником держави України) порушення його прав.

Під час вивчення позовної заяви ОСОБА_1 від 30.12.2024 встановлено, що позивачем у позовній заяві зазначено:

- підставу позову, яка полягає в умисному невиконанні уповноваженими особами Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), щодо внесення відомостей до реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 17.10.2018 року № 32, а суд на підставі ухвали від 19.02.2019 року (справа № 757/59512/18-к) підтвердив факт незаконності дій органу, що здійснює досудове розслідування, аналогічну підставі раніше поданого позову, що розглянутий Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/10444/22-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави України через Державну казначейську службу України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування;

- предмет позову в частині стягнення заподіяної йому моральної шкоди, яка дорівнює сумі 181 028 810,20 грн, що не відрізняється від суми, яку позивач зазначав у раніше поданому позові, який розглянутий Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/10444/22-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави України через Державну казначейську службу України, Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди завданої органом досудового розслідування (4 138 000 євро у перерахунку на гривні за курсом НБУ станом на 30.12.2024 року).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 640/9380/19, від 15.11.2021 року у справі № 428/9280/20, від 21.12.2021 року у справі № 295/983/21.

За встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_1 уже скористався правом на захист своїх порушених прав, звернувшись до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою від 03.05.2022 року та за результатами якого судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.03.2023 року, які набрали законної сили та повторне звернення до суду з позовом від 30.12.2024 свідчить про зловживання процесуальними правами позивача.

За вказаних підстав, під час судового розгляду встановлено, що позови у справі № 757/1296/25-ц та № 757/10444/22-ц є тотожними, так як в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-20, 43, 49, 158, 206, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача Офісу Генерального прокурора про закриття провадження у цивільній справі - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі № 757/1296/25-ц за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування, їх посадовими або службовими особами.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 08.05.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ