Справа № 463/216/25
УХВАЛА

06 червня 2025 року суддя Палюх Н.М., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального Управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні,

в с т а н о в и в :

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває справа № 463/216/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального Управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні, зокрема і суддею Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н. М.

05 червня 2025 року, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді Палюх Н.М. для розгляду передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального Управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні.

06 червня 2025 року суддею Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М. заявлено самовідвід у даній справі з мотивів того, що нею 22 лютого 2024 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташоване у м. Львів, про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні, яким у задоволенні позову відмовлено.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 5 000 000,00 гривень в якості морального відшкодування ОСОБА_1 , завданого в тому числі і суддею Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М. під час не виконання посадових обов`язків судді при ухваленні рішення суду від 22 лютого 2024 року, а тому вважає, що вищевказані факти можуть викликати, як в учасників справи, так і у безсторонньої особи сумнів щодо її об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи.

Вивчивши заяву про самовідвід головуючої судді Палюх Н.М. та перевіривши матеріали цивільної справи №462/216/25, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006р. у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії», від 09.01.2013р.( остаточне 27.05.2013р.) у справі «Волкова проти України») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи, що суддя Залізничного районного суду м. Львова ухвалила рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального управління Державного Бюро розслідувань, розташоване у м. Львів, про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні, яким у задоволенні позову відмовила, а позовна заява у справі №463/216/25 стосується стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України 5 000 000,00 гривень в якості морального відшкодування ОСОБА_1 , завданого в тому числі і суддею Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М. під час не виконання посадових обов`язків судді при ухваленні рішення суду від 22 лютого 2024 року, а тому з метою недопущення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Палюх Н.М., а також забезпечення справедливого, об`єктивного та неупередженого розгляду даної цивільної справи повноважним судом, встановленим законом, суд дійшов переконання, що заява судді Палюх Н.М.про самовідвід є підставною та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву про самовідвідсудді Залізничного районного суду м. Львова Палюх Наталії Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної Казначейської Служби України, Територіального Управління Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відшкодування шкоди, спричиненої судом і посадовими особами органів державної влади в Україні задовольнити.

Матеріали справи №463/216/25 передати до канцелярії Залізничного районного суду м.Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: