КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7301/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів:Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі: Гайдаєнко В. С.

за участі: адвоката Бабенко Я. В., в інтересах ТОВ «Універсальна кредитна компанія»,

адвоката Півторак Р. А., в інтересах відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Півторак Руслани Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду міста Києва

від 18 грудня 2024 року

та за апеляційною скаргою адвоката Бабенко Яни Вікторівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія»,

на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Сенюти В. О.

від 12 лютого 2025 року

у цивільній справі № 753/18780/23 Деснянського районного суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Універсальна кредитна компанія» звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 27.04.2021 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № В32.

Вказувало, що відповідно до розділу А (істотні умови кредитування), вид кредиту - відклична кредитна лінія; ліміт - 560 000 грн на власні цілі; термін повернення кредиту - 27.04.2022 позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно платежами в розмірі та в строки згідно з графіками платежів. За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 4% в місяць на залишок. Зобов`язання позичальника забезпечуються договором застави № BZ32 від 27.04.2021 та договором поруки № BP32, укладеними між Товариством та ОСОБА_2 .

Згідно платіжної інструкції № 56 від 27.04.2021 відповідачу ОСОБА_1 було видано кошти у розмірі 340 000 грн та згідно платіжної інструкції № 58 від 28.04.2021 було видано кошти у розмірі 100 000 грн. Тобто, разом за кредитним договором відповідачу ОСОБА_1 було надано у користування 440 000 грн.

Також позивач зазначав, що після 27.01.2022 сплата платежів ОСОБА_3 припинилася, що підтверджується розрахунком заборгованості за вих. № 0310-2023-02 від 03.10.2023. Станом на 27.09.2023 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 732 180,03 грн, з яких: 406 766,63 грн - прострочена сума кредиту; 325 413,40 грн - прострочені відсотки.

Позивачем для досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих. № 1309-2023-01, в якій зазначалося про наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором станом на 13.09.2023 та необхідність її погашення.

Також, аналогічне повідомлення було направлено поручителю ОСОБА_2 за вих. № 1309-2023-03. Проте, жодної відповіді на ці вимоги до позивача не надходило, кошти не повернуті.

Крім того, позивач зазначав, що 03.10.2022 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № В65.

Відповідно до розділу А (істотні умови кредитування), вид кредиту - строковий; ліміт договору - 2 500 000 грн на власні цілі; термін повернення кредиту - 02.06.2023. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно платежами в розмірі та в строки згідно з графіками платежів. За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 2,5% в місяць на залишок.

Вказував, що згідно платіжної інструкції № 968 від 03.10.2022 відповідачу було видано кошти у розмірі 2 500 000,00 грн.

Остання оплата по кредиту була здійснена до 02.12.2022 включно.

Відповідно до розрахунку, станом на 02.10.2023 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 125 000 грн, з яких: 2 500 000 грн - прострочена сума кредиту; 625 000 грн - прострочені відсотки.

Позивачем для досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих. № 1309-2023-02 від 13.09.2023, в якій зазначалося про заборгованість за кредитним договором та її розмір станом на 13.09.2023. Однак, жодної відповіді на ці вимоги до позивача не надходило, кошти не повернуті.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № В32 у розмірі 918 749 грн 43 коп., з яких: 406 766 грн 63 коп. прострочена сума кредиту; 325 413 грн 40 коп. прострочені відсотки; 25 874 грн 39 коп. 3% річних; 160 695 грн 01 коп. інфляційні втрати. А також, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № В65 в розмірі 3 178 736 грн 34 коп., з яких 2 500 000 грн прострочена сума кредиту, 625 000 прострочені відсотки; 33 642 грн 12 коп. 3% річних, 20 094 грн 22 коп. інфляційні втрати. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 4 097 485,77 грн.

Також Товариство просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 500,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» заборгованість за кредитним договором № В32 в розмірі 918 749 грн 43 коп., з яких: 406 766 грн 63 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 325 413 грн 40 коп.- сума заборгованості за відсотками, 25 874 грн 39 коп. - 3% річних, 160 695 грн 01 коп. інфляційні втрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» заборгованість за кредитним договором № В65 в розмірі 3 178 736 грн 34 коп., з яких: 2 500 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 625 000 грн - сума заборгованості за відсотками, 33 642 грн12 коп. - 3% річних, 20 094,22 грн інфляційні втрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» судовий збір в розмірі 62 965 грн 33 коп. по 31 482 грн 66 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 500 грн. по 14 250 грн з кожного.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» () судові витрати на правничу правову допомогу в розмірі 37 000,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Півторак Р. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема, щодо кредитного договору № B65 від 03.10.2022, апелянт стверджує, що відповідно до пункту А 10 кредитного договору, у разі прострочення терміну повернення кредиту, кредитодавець повинен був вчинити дії щодо повернення коштів за рахунок відчуження 5-ти об`єктів нерухомого майна, переданих в забезпечення. Натомість, кредитодавець звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, не вживши заходів щодо відчуження майна, чим порушив умови договору та зловжив своїми правами.

Апелянт вважає, що кредитодавець, не відчуживши майно, продовжив нарахування відсотків, річних та інфляційних витрат, що є порушенням прав відповідача.

Щодо кредитного договору № B32 від 27.04.2021, апелянт заперечує наявність боргу за цим договором, посилаючись на те, що між ним та кредитодавцем була досягнута домовленість про погашення заборгованості шляхом реалізації іншого транспортного засобу (TESLA). Стверджує, що довірена особа кредитодавця реалізувала цей автомобіль та запевнила, що всі розрахунки з позивачем проведені. Для підтвердження цих обставин, апелянт просив суд першої інстанції викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_5 , засновника та бенефіціарного власника позивача.

Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотань про допит свідка та залучення третьої особи ( ОСОБА_6 ), що, на його думку, свідчить про неповне з`ясування обставин справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бабенко Я. В., в інтересах ТОВ «Універсальна кредитна компанія» просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення адвокат Бабенко Я. В., в інтересах ТОВ «Універсальна кредитна компанія», вказує на неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 37 000 грн скасувати та ухвалити нову постанову про стягнення з відповідачів на користь Товариства судові витрати на правничу допомогу у розмірі 94 500 грн.

Зазначає, що клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідачів не надходило. Таким чином, суд з власної ініціативи зменшив суму судових витрат, належні докази про понесення яких були у повній мірі надані позивачем, що суперечить чинному законодавству та актуальній практиці Верховного Суду. Вважає, що визначення розміру гонорару адвоката або та обґрунтування ринкової вартості послуг взагалі не має бути предметом оцінювання чи доказування і є виключно договірним питанням, що вирішується між клієнтом та адвокатом. Стороною позивача дотримано абсолютно усіх вимог законодавства щодо стягнення витрат на правову допомогу, надано усі можливі належні докази понесення таких витрат, обґрунтована їх реальність, необхідність та співмірність. Вартість конкретних послуг була визначена відповідно до порядку, встановленому у Договорі. Немає підстав для відмови у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, яким вирішується питання про стягнення судових витрат.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Півторак Р. А., в інтересах відповідача ОСОБА_1 , підтримала подану апеляційну скаргу на рішення суду від 18 грудня 2024 року, проти задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення суду заперечила.

Адвокат Бабенко Я. В., в інтересах ТОВ «Універсальна кредитна компанія», підтримала подану Товариством апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, просила її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги на рішення суду від 18 грудня 2024 року заперечила.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання може бути порука.

Згідно з частинами першою, другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо правовідносин за кредитним договором № В32 від 27.04.2021

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 27.04.2021 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №В32.

Відповідно до розділу А (істотні умови кредитування), вид кредиту відклична кредитна лінія; ліміт - 560 000,00 грн. на власні цілі; термін повернення кредиту 27.04.2022. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно платежами в розмірі та в строки згідно з графіками платежів. За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 4% в місяць на залишок.

В рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором, 27.04.2021 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та ОСОБА_2 укладено договір застави № BZ32.

Згідно п. п. 6 договору застави ОСОБА_2 передала в заставу транспортний засіб Land Rover д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, 27.04.2021 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № BP32, за умовами якого поручитель ОСОБА_2 забезпечує виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № В32 від 27.04.2021.

Доказом видачі кредитних коштів за кредитним договором № В32 від 27.04.2021 є платіжні інструкції № 56 від 27.04.2021 на суму 340 000,00 грн та № 58 від 28.04.2021 на суму 100 000,00 грн (т.1 а.с.83, 84).

Відповідно до сформованого позивачем розрахунку заборгованості за вих. № 0310-2023-02 від 03.10.2023 відповідачем було внесено оплати по кредиту до 27.01.2022 включно. Після 27.01.2022 платежі припинилися.

Станом на 27.09.2023 у ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором № В32 від 27.04.2021 у розмірі 732 180,03 грн., з яких: 406 766,63 грн. прострочена сума кредиту; 325 413,40 грн. прострочені відсотки.

Позивачем для досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено письмову вимогу за вих. № 1309-2023-01, в якій зазначалося про наявність заборгованості за кредитним договором та вказувався розмір заборгованості станом на 13.09.2023.

Крім того, аналогічне повідомлення було направлено поручителю ОСОБА_2 за вих. №1309-2023-03. Однак, жодної відповіді на ці вимоги до позивача не надходило, кошти не повернуті.

Щодо правовідносин за кредитним договором №В 65 від 03.10.2022

Судом також встановлено, що 03.10.2022 між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №В 65.

Відповідно до розділу А (істотні умови кредитування), вид кредиту строковий; ліміт - 2 500 000,00 грн на власні цілі; термін повернення кредиту 02.06.2023. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно платежами в розмірі та в строки згідно з графіками платежів. За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 2,5% в місяць на залишок.

Згідно платіжної інструкції № 968 від 03.10.2022 відповідачу було видано кошти у розмірі 2 500 000,00 грн (т. 1 а. с. 107).

Відповідно сформованого позивачем розрахунку заборгованості за вих. № 0310-2023-01 від 03.10.2023, відповідач здійснював оплату по кредиту до 02.12.2022 включно. Після 02.12.2022 платежі не надходили.

Станом на 02.10.2023 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 125 000,00 грн., з яких: 2 500 000,00 грн прострочена сума кредиту; 625 000,00 грн прострочені відсотки.

Позивачем для досудового врегулювання спору на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу за вих. № 1309-2023-02 від 13.09.2023, в якій зазначалося про наявність заборгованості за кредитним договором та вказувався розмір заборгованості станом на 13.09.2023.Однак, жодної відповіді на ці вимоги до позивача не надходило, кошти не повернуті.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, й вважав, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Універсальна кредитна компанія» за кредитним договором № В32 в розмірі 918 749,43 грн, з яких: 406 766,63 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 325 413,40 грн - сума заборгованості за відсотками, 25 874,39 грн - 3% річних, 160 695,01 грн інфляційні втрати; за кредитним договором № В65 в розмірі 3 178 736,34 грн, з яких: 2 500 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 625 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 33 642,12 грн - 3% річних, 20 094,22 грн інфляційні втрати.

Колегія суддів, погоджуючись із доводами суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № В32 в сумі 406 766 грн 63 коп. та з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № В65 в сумі 2 500 000 грн, водночас вважає, що суд дійшов помилкових висновків про задоволення позовних у повному обсязі з огляду на наступне.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов'язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

З виписки по банківському рахунку відповідача, яка має статус первинного документа, слідує, що відповідач отримав кредитні кошти, фактично користувався ними, й Банку на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не повернуті.

Встановивши на підставі належних і достовірних доказав факт видачі кредитних коштів на визначених договорами умовах, їх отримання відповідачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, адже доказів належного виконання взятого на себе зобов`язання боржником та поручителем не надано, кредитні договори, договір поруки та договір застави є чинними і в установленому законом порядку недійсними не визнавались,

Посилання в апеляційній скарзі про відсутність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № В32 від 27.04.2021 внаслідок реалізації транспортного засобу Land Rover д.н.з. НОМЕР_1 , суд до уваги не приймає через відсутність належних, достовірних та допустимих доказів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги про відсутність боргу за кредитним договором № В32 від 27.04.2021, які ґрунтуються на обставинах видачі ОСОБА_1 довіреності на ім`я ОСОБА_5 строком на 3 роки з правом представляти інтереси ОСОБА_1 , на підставі якої ОСОБА_5 реалізував автомобіль TESLA, S 85, 2017 року та запевнив, що усі розрахунки з позивачем проведені, колегією суддів відхиляються, оскільки вказана довіреність не є належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження виконання боржником зобов`язань саме за кредитними договорами. Правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що ґрунтуються на вказаній довіреності, та обставини вчинення повіреним юридично-значимих дій в інтересах довірителя, не пов`язані із предметом доведення у даній справі.

Отже, належних та достовірних доказів сплати заборгованості відповідачами за кредитними договорами матеріали справи не містять .

Щодо стягнення з відповідачів прострочених процентів відповідно до поданого позивачем розрахунку, колегія суддів не погоджується із висновком суду з огляду на наступне.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 53 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 з подібними правовідносинами, щодо застосування абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, положення зазначеної норми про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року, справа №910/4518/16).

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає.

Судова практика у вказану питанні є сталою.

Так, кредитним договором № В32, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 27.04.2021, сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредиту є 27 квітня 2022 року.

Кредитним договором № В65, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 03.10.2022 сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредиту є 03 червня 2023 року.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просив стягнути заборгованість за простроченим відсотками поза періодом кредитування, а саме за кредитним договором №В32 за період з 28 квітня 2021 року по 27 вересня 2023 року в сумі 325 413 грн. 40 коп.; за кредитним договором № В65 за період з 03 жовтня 2022 року по 02 жовтня 2023 року в сумі 625 000 грн.

За перерахунком процентів, що здійснений апеляційним судом з урахування строків кредитування, заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № В32 (за період з 27 квітня 2021 року по 27 квітня 2022 року) становить 48 812 грн 01 коп.; за кредитним договором № В65 (за період з 02 жовтня 2022 року по 02 червня 2023 року) - 375 000 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками підлягають частковому задоволенню.

Щодо інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишились положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжений і на даний час.

За таких обставин, та з врахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, адже нараховані позивачем за період після 24 лютого 2024 року.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення процентів за увесь зазначений позивачем період, а також нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення у період військового стану, наслідком чого судом була неправильно визначена загальна заборгованість за кредитним договором № В32 в розмірі 918 749,43 грн та за кредитним договором № В65 в розмірі 3 178 736,34 грн, рішення суду підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог й стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» заборгованості за кредитним договором № В32 в розмірі 455 578 грн 64 коп., з яких: 406 766 грн 63 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 48 812 грн 01 коп. сума заборгованості за відсотками; стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Універсальна кредитна компанія» заборгованості за кредитним договором № В65 в розмірі 2 875 000 грн, з яких: 2 500 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 375 000 грн сума заборгованості за відсотками.

У решті позовні вимоги задоволенню не підлягають із наведених вище підстав.

Щодо нового розподілу судових витрат відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України з урахуванням доводів апеляційної скарги позивача на додаткове рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись із позовом, Товариство також просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 500,00 грн на підтвердження чого, представником позивача надані відповідні докази. Оскільки клопотань про зменшення заявлено розміру від відповідачів не надходило, судом першої інстанції витрати судом були стягнуті у повному обсязі. Апеляційна скарга не містить доводів, щодо неправильності чи необґрунтованості розміру відшкодування, що визначений судом.

Зважаючи на наслідки апеляційного перегляду, за перерахунком, що здійснений колегією суддів пропорційно до задоволених вимог (81,24%) позивачу підлягають до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 23 153,4 грн.

Також, після ухвалення судового рішення представник позивача ТОВ «Універсальна кредитна компанія» - адвокат Бабенко Я. В звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зазначене питання не було вирішено судом при ухваленні рішення повністю. Подану заяву обґрунтовує тим, що сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 5 робочих днів після набрання рішення законної сили, та після виконання усього обсягу необхідних процесуальних дій по справі. На підставі викладеного просила стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 94 500,00 грн.

На підтвердження заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надала: договір про надання правової допомоги від 12.09.2023, укладений між ТОВ «Універсальна кредитна компанія» та Адвокатським об`єднанням «Мітракс», ордер на надання правничої правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Також, до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі представником позивача було долучено також:

- акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2023, у якому зазначено виконані послуги: вивчення документів, вартість - 2 000,00 грн.; позовна заява, вартість 20 000,00 грн.; заява про забезпечення позову, вартість - 2 000,00 грн. Також долучено рахунок на оплату № 227 від 13.09.2023, платіжну інструкцію № 30 від 18.09.2023 про оплату коштів згідно вищезгаданого рахунку;

- акт прийому-передачі від 01.10.2023, у якому зазначені види послуг: консультація по справі за вересень 2023, вартість - 2 500,00 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 247 від 02.10.2023 на суму 2500,00 грн. та платіжну інструкцію №53 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 02.10.2023, у якому зазначені види послуг: консультація по справі за 25.09.2023, вартість - 1500,00 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 331 від 27.12.2023 на суму 5500,00 грн. та квитанцію № 9ХХ3-Е0Н0-6КВ8-Е9ОЕ від 08.01.2024 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 12.12.2023, у якому зазначені види послуг: заява про забезпечення позову, вартість - 3000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 317 від 11.12.2023 та платіжну інструкцію №88 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 21.12.2023, у якому зазначені види послуг: заява про забезпечення позову, вартість - 3000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 328 від 21.12.2023 та платіжну інструкцію № 97 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 01.02.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 01.02.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 24 від 01.02.2024 та платіжну інструкцію №15,16 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 12.03.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 11.03.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 101 від 20.05.2024 та платіжну інструкцію №82 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 01.05.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 30.04.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 96 від 01.05.2024 та платіжна інструкція № 70 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 15.05.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 15.05.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 101 від 20.05.2024 та платіжна інструкція № 82 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 28.05.2024, у якому зазначені види послуг: відповідь на відзив, вартість - 8 000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 106 від 28.05.2024 та платіжну інструкцію № 84 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 26.07.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 25.07.2024, вартість - 5 000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 158 від 26.07.2024 та платіжна інструкція № 114 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 11.09.2024, у якому зазначені види послуг: заява про збільшення позовних вимог, вартість - 3 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 182 від 10.08.2024 та платіжна інструкція № 136 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 27.09.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 26.09.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 199 від 27.09.2024 та платіжна інструкція № 143 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 20.11.2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 18.11.2024, вартість - 5 500,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 232 від 20.11.2024 та платіжна інструкція № 170 щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 19 грудня 2024, у якому зазначені види послуг: участь у судовому засіданні від 18.12.2024, вартість - 5500,00 грн; заява про ухвалення додаткового рішення, вартість - 2000,00 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 257 від 19.12.2024 та платіжна інструкція № 192 щодо сплати вказаного рахунку.

Не погоджуючись із визначеним судом розміром витрат на правничу допомогу у сумі 37 000 грн, що підлягає відшкодування ТОВ «Універсальна кредитна компанія», в апеляційний скарзі вказує на безпідставність зменшення заявленого позивачем розміру.

Відповідачем додаткове рішення не оскаржувалось, й у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача вказав, що не має заперечень щодо визначеного судом розміру.

Вирішуючи питання про розмір витрат на правничу допомогу у частині, що була вирішена додатковим рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18), зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові від 20 травня 2024 року у справ № 463/641/17 (провадження №61-1577св24) Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на наступне: «Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами). Положення частин четвертої-сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України ідентичні нормам частин третьої-шостої, дев`ятої статті 141 ЦПК України, тому наведені правові висновки застосовні до справи».

Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи на те, що у попередньому розрахунку, який надавався із позовною заявою, позивач вказував орієнтовні витрати на правничу допомогу у розмірі 28 500 грн, а заявлена до відшкодування сума 94 500 грн істотно перевищує вказаний розмір, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, а також зважаючи на визначені частиною 4 статті 141 ЦПК України наслідки, колегія суддів вважає розумним і справедливим присудити позивачу за поданою ним заявою до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 37 000 грн. Отже ураховуючи 23 153,40 грн, що перераховані апеляційним судом, із відповідачів на корить позивача підлягають стягненню у рівних частинах судові витрати на правничу допомогу у розмірі 60 153 грн 40 коп., по 30 076 грн 70 коп. з кожного.

У відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом також здійснено перерозподіл витрат по сплаті судового збору з урахування пропорційності задоволених вимог за позовом (зважаючи на два окремих кредитних договори), та часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

За розрахунком колегії суддів підлягає стягненню з відповідача Бродченка В. О. на користь позивача витрати із сплати судового збору у розмірі 27 790 грн 06 коп. (45085,55 грн - за першу інстанцію, за мінусом 17 295,49 грн за подання апеляційної скарги).

З відповідача ОСОБА_2 (як поручителя у межах вимог за кредитним договором № В32) підлягають стягненню на користь позивача витрати із сплати судового збору (за подання позову) у розмірі 6 349 грн 46 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Півторак Руслани Анатоліївни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката Бабенко Яни Вікторівни, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія», залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія» () заборгованість за кредитним договором №В32 в розмірі 455 578 грн 64 коп., з яких: 406 766 грн 63 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 48 812 грн 01 коп. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія» () заборгованість за кредитним договором № В65 в розмірі 2 875 000 грн, з яких: 2 500 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 375 000 грн сума заборгованості за відсотками.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія» () витрати із сплати судового збору в розмірі 27 790 грн 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія» () витрати з сплати судового збору в розмірі 6 349 грн 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна кредитна компанія» () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 153 грн 40 коп., по 30 076 грн 70 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 травня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко