провадження № 22-ц/824/9564/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «КОЛЛЕК ТЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року позов ТОВ «КОЛЛЕК ТЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №-70650 від 03 травня 2021 року у розмірі 3 382,00 грн та за договором №043 від 01 травня 2021 року у розмірі 6 566,00 грн, всього 9 948,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 397,34 грн. Звільнено сторони від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін Сергій Костянтинович 24 березня 2025 року через систему Електронний суд подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року в оскаржуваній частині та пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути з позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 900,43 грн.

Обґрунтовуючи вимоги та доводи апеляційної скарги вказав, що суд помилково не застосував принцип пропорційності стягнення судових витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги та безпідставно застосував вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, оскільки не визначав судові витрати за правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, не навів розрахунків щодо пропорційності в рішенні.

Так, позовні вимоги були задоволені частково на 13,12 % від ціни позову, а тому витрати за правову допомогу позивачу, в будь-якому різі не могли б перевищувати 2 099,20 грн, якщо припустити, що заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн є обґрунтовані, проте суд безпідставно визначив такі витрати в розмірі 3 000,00 грн.

Апелянт вважає, що з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Розумний розмір витрат позивача на правову допомогу, має бути в два рази меншим від заявленої суми, та складати 8 000,00 грн.

У свою чергу відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 8 000,00 грн.

Пропорційно до задоволених позовних вимог стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 1 049,78 грн. (8 000,00 грн. х 9 948,00 грн. / 75 809,71 грн.).

Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 6 950,21 грн (8 000,00 грн х (75 809,71 грн - 9 948,00 грн)) / 75 809,71 грн.).

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 900,43 грн. (6 950,21 грн - 1 049,78 грн).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2025 року дану справу було призначено головуючому судді ОСОБА_2, судді, які входять до складу колегії: Желепа О.В., Сушко Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2025 року суддею ОСОБА_2 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою діяльністю «КОЛЛЕК ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

08 квітня 2025 року представниця ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко М.М. подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим.

Відповідно до Розпорядження Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2025 року звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

У зв`язку з неможливістю суддею-доповідачем ОСОБА_2 продовжувати розгляд судової справи №357/16087/24 (а/п 22-ц/824/9564/2025), Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №543/06.1-01/25 від 15 квітня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року дану справу було призначено головуючому судді - Березовенко Р.В., судді, входять до складу колегії: Мостова Г.І., Лапчевська О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення означеним вище вимогам не відповідає у зв`язку з наступним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат сторін на професійну правничу допомогу суд першої інстанції, врахувавши принципи справедливості, пропорційності та верховенства права, обставини даної справи, співмірність заявлених сторонами витрат зі складністю справи та розумності їх розміру, враховуючи часткове задоволення позову, дійшов висновку про зменшення заявлених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн та зменшення заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн. Оскільки розмір судових витрат на правничу допомогу є однаковим на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд звільнив сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з нижченаведених мотивів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У цій справі позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у позовній заяві заявив до стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію Договору №02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_3 , яка за даними ЄРАУ має право на здійснення адвокатської діяльності.

За умовами розділу 4 Договору, вартість послуг виконавця визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в Акті про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору). Факт надання послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується виконавцем та надсилається клієнту для підписання та факту виконання заявки клієнта на надання юридичної допомоги.

03 вересня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором №02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року замовило надання наступних правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : усна (з вивченням документів) - 2 год. - 4 000,00 грн; позовна заява - 4 год - 12 000,00 грн.

Відповідно до Витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 02 жовтня 2024 року, сторони підтвердили, що адвокатом надано, а клієнтом отримано правничу у наступному обсязі та розмірі:

усна (з вивченням документів) - 2 год. - 4 000,00 грн;

позовна заява - 4 год - 12 000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № від 10 жовтня 2024 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплатило на користь ФОП ОСОБА_3 128 000,00 грн в рахунок надання правової допомоги згідно договору №02-09/2024-3 від 02 вересня 2024 року про надання правової допомоги.

Крім того, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заявив до стягнення з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію Договору №б/н/24 про надання професійної правової (правничої) допомоги від 19 листопада 2024 року, укладеного між АБ «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К. та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.1. Договору, його предметом є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту по справі №357/16087/24, що перебуває у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За умовами розділу 3 Договору, гонорар є формою винагороди Бюро за надання професійної правничої (правової) допомоги клієнту. За правничу (правову) допомогу, передбачену в п. 1.1 Договору клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника АБ «Калінін та Партнери» №2/2018 від 17 липня 2018 року.

У Додатку №1 до Договору №б/н/24 про надання професійної правової (правничої) допомоги від 19 листопада 2024 року сторони узгодили гонорар Бюро, умови та порядок розрахунків. Так, за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п. 1.1 Договору клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 8 000,00 грн, у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом Договору.

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 22 листопада 2024 року, сторони підтвердили, що Бюро надано, а клієнтом отримано правничу у наступному обсязі та розмірі:

усна консультація клієнта - 1 год. - 5 000,00 грн;

вивчення та аналіз позовної заяви з додатками - 3 год. - 1 500,00 грн;

складання, оформлення, подання до суду в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву - 12 год. (27 стор.) - 6 000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №@2PL385120 від 19 листопада 2024 року, на користь АБ «Калінін і Партнери» сплачено 8 000,00 грн, призначення платежу «б/н/24 від 19 листопада 2024, ОСОБА_1 ».

При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України заявив про необґрунтованість витрат позивача на правову допомогу та їх неспівмірність зі складністю справи.

Також, від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України надійшла заява про необґрунтованість витрат відповідача на правову допомогу. Зокрема, представник зазначив про відсутність доказів на підтвердження фактичного несення витрат на правничу допомогу, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у межах надання правової допомоги, а також доказів оплати за надані послуги.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

З урахуванням вказаних положень закону та правових висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає, що визначений АБ «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу у 8 000,00 грн відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи.

Крім того, з огляду на фактичний обсяг послуг, наданих ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» ФОП ОСОБА_3 , їх дійсність, необхідність, відповідність складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), колегія суддів вважає співмірними витрати позивач на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 10 000,00 грн, оскільки саме такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи та типовості спірних правовідносин.

Зменшуючи заявлені сторонами до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, місцевий суд залишив поза увагою положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначивши розмір судових витрат, суд не вирахував їх остаточний розмір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та дійшов передчасного висновку про звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу.

У цій справі позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено на суму 9 948,00 грн, що становить 13,12% ціни позову.

Отже, належний до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 1 312,00 грн (10 0000,00 грн * 13,12%), а з ТОВ «КОЛЛЕКС ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6 950,40 грн (8 000,00 грн * 86,88%) в рахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України остаточно шляхом взаємозарахування слід стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКС ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 638,40 грн. (6 950,40 грн - 1 312,00 грн).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та, у зв`язку з цим, порушення норм процесуального права, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року в частині звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5 638 (п`ять тисяч шістсот тридцять вісім гривень) 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач: Судді:Р.В. Березовенко О.Ф. Лапчевська Г.І. Мостова