Справа № 286/3562/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2023 року позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк», від імені якого діє представник за довіреністю Косатий Денис Анатолійович, звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 31.08.2022 року у розмірі 109002,71 грн., з яких : заборгованість по тілу кредиту 62494,71 грн., заборгованість за річними процентами 6604,94 грн., заборгованість за щомісячними процентами 39903,06 грн., а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит в розмірі 66244,50 грн. та зобов`язання за кредитним договором щодо його повернення та сплати кредитних платежів належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість до стягнення в сумі позову.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що 31.08.2022 року між ОСОБА_1 , відповідачем у справі, та Акціонерним товариством «Таскомбанк», позивачем у справі, було укладено кредитний договір № від 31.08.2022 року, який власноручно підписаний позичальником (а також підписана Заяви-анкети на отримання послуг в АТ «Таскомбанк»), згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 66244,50 грн. безготівкових коштів, перерахованих на поточний рахунок позичальника у АТ «Таскомбанк», під 10,99% річних та 3,50% щомісячних за користування кредитом строком на 60 місяців зі схемою повернення рівними щомісячними платежами згідно з графіком платежів, де кінцева дата останнього щомісячного платежу в сумі 3789,42 грн. 10.09.2027 року., у зв`язку з чим загальна вартість кредиту складає 226117,60 грн., з яких загальні витрати по річних процентах за користування кредитом становлять 20759,50 грн., загальні витрати по щомісячних процентах за користування кредитом становлять 139113,60 грн. Згідно з паспортом кредиту «Споживчий кредит від КредитМаркет» в АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_1 , підписаним відповідачем 31.08.2022 року, реальна річна процентна ставка за користування кредитом складає 91,60%.

Позивач виконав свої договірні зобов`язання та перерахував відповідачу суму кредиту, проте відповідач своїх договірних зобов`язань у встановлений строк належним чином не виконав, кредиту в повному обсязі не повернув, що підтверджується банківськими виписками по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 31.08.2022 року по 28.08.2024 року, внаслідок чого у позивача виникла перед АТ «Таскомбанк» кредитна заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 31.08.2022 року, станом на 27.08.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором склав 109002,71 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 62494,71 грн., заборгованість за річними процентами 6604,94 грн., заборгованість за щомісячними процентами 39903,06 грн., пеня на суму простроченої заборгованості 0 грн., штраф 0 грн.

25.07.2024 року банк звернувся до відповідача з письмовим повідомленням-вимогою достроково повністю повернути кредит та нараховані проценти протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Вказана вимога залишена відповідачем без реагування та задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. (постанова ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010).

Доказів того, що укладений сторонами кредитний договір визнавався в судовому порядку недійсним матеріали справи не містять, а тому суд презюмує є його правомірність.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою статті 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомінукаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1067 ЦК України банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми кредитної заборгованості та задоволення позову в повному обсязі.

Позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн., які у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», що знаходиться в м.Київ, 01032, вул.С.Петлюри, 30, , заборгованість за кредитним договором № від 31.08.2022 року у розмірі 109002,71 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 62494,71 грн., заборгованість за річними процентами 6604,94 грн., заборгованість за щомісячними процентами 39903,06 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко