ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3234/24

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/898/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року (місце ухвалення м. Ніжин) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко Г.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що 08.07.2023 у Ніжинському районі, с. Вертіївка, на трасі Р67 Чернігів-Прилуки-Пирятин 61 км 70 м, ОСОБА_2 водій автомобіля Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди позивачу.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України, тому постановою Ніжинського міськрайонного суду від 27.07.2023 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Посилається, що цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , була застрахована за договором обов`язкового страхування у ПАТ «НАСК «Оранта», у зв`язку з чим позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 20054,00 грн за завдання шкоди його транспортному засобу у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

Проте, як зазначає позивач, вказаного страхового відшкодування на ремонт автомобіля позивача не вистачило, оскільки ним було придбано деталі, а саме: бампер передній вартістю 4015,00 грн у кількості 1 шт.; радіатор ВАЗ 2121 вартістю 1400,00 грн у кількості 1 шт.; капот ВАЗ 2121 вартістю 15 500,00 грн у кількості 1 шт.; лобове скло ВАЗ 2121 вартістю 2420,00 грн у кількості 1 шт.; помпа водяна вартістю 799,00 грн у кількості 1 шт.; фара вартістю 1544,00 грн у кількості 2 шт.; решітка радіатора захисту переднього бампера вартістю 4690,00 грн у кількості 1 шт., а всього позивачем на придбання вищевказаних товарів витрачено 32238,00 грн.

Крім того, за доводами позову, позивачем з ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 017 від 21.08.2023 про надання послуг з ремонту автомобіля, вартість виконаних робіт становить 42 750,00 грн.

Тому стверджує, що оскільки ПАТ НАСК «Оранта» виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 20054,00 грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу пошкоджених деталей), при цьому позивачем фактично понесені витрати на ремонт автомобіля у розмірі 7 988,00 грн (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), то у відповідача виник обов`язок з відшкодування різниці вартості ремонту автомобіля в розмірі 55 934,00 грн, проте ОСОБА_2 відмовився добровільно відшкодовувати суму страхового відшкодування в розмірі 55 934,00 грн, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

У позові представник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко Г.М. просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 55934,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 17.10.2024 замінено відповідача ОСОБА_2 на ПАТ «НАСК «Оранта». Залучено ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі (а.с. 118-120).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 21.11.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 (а.с. 150).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 24.12.2024 виключено з числа відповідачів у справі ПАТ «НАСК «Оранта». Залучено ПАТ «НАСК «Оранта», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, до участі у справі (а.с. 158-159).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03.03.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 41234 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, які понесені ним у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП на підставі вимог ст. 22, 1192 ЦК України, проте відсутні підстави для задоволення вимог в частині відшкодування вартості бампера, задніх фар, обшивки 3 дверей, 4 підкрилок, заміни переднього правого та лівого крила, часткової заміни переднього лівого і правого бризговиків, оскільки вказані деталі не були пошкодженні внаслідок ДТП на суму 13800,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, становить 61188,00 грн, з яких: 28950,00 грн - вартість відновлювального ремонту; 32238,00 грн - вартість деталей, проте такий розмір завданих збитків перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування в сумі 20054,00 грн, отже наявні підстави для стягнення різниці в сумі 41 234,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Гордієць В.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 03.03.2025 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

За доводами скарги рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів заявник посилається, що враховуючи положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача власника автомобіля марки Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_1 на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ НАСК ''Оранта'' на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.07.2022 № АТ 2056928, то, у даному випадку, позивач у разі незгоди з виплатою йому вартості страхового відшкодування має право звернутись до НАСК ''Оранта'' з відповідним позовом, при цьому саме страховик після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначає заявник, виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювана шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, якими встановлено, що у випадку, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Якщо особа пред`являє позовні вимоги, які входять в обсяг та суму страхового відшкодування належним відповідачем є страхова компанія.

Також за доводами скарги, позивачем не було проведено оцінку чи автотоварознавчу експертизу для визначення вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахування коефіцієнту фізичного зносу, що унеможливлює встановити реальну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а суд першої інстанції при визначенні вартості відновлювального ремонту не вказав на коефіцієнт фізичного зносу, який в даній справі становть 70%, про що було вказано страховиком під час проведення калькуляції.

Як вказує заявник, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц, саме у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи, проте суд першої інстанції стягнув вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта зносу деталей та ПДВ, що суперечить правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові 06.10.2021 у справі № 362/3043/18, згідно якого пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Крім того, в обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, заявник посилається, що між позивачем та страховиком НАСК "Оранта" відбулося Узгодження суми відшкодування та було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20054,00 грн на рахунок позивача, що підтверджується листом НАСК "Оранта" від 08.11.2023, тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, ОСОБА_2 , який не є стороною такого договору. Тому вважає, що якщо витрати потерпілого ОСОБА_1 були більшими ніж узгоджена сума відшкодування, останній має право звернутися з вимогами до іншої сторони договору, а саме до НАСК ''Оранта'' в межах ліміту відповідальності страховика, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Заявник вважає неналежним доказом наданий позивачем товарний чек від 23.09.2023 на суму 32238,00 грн на підтвердження понесених витрат, оскільки в ньому не зазначено, хто саме сплатив вказану грошову суму, а також в найменуванні товару вказано решітка радіатора захисту переднього бампера 1 шт. на суму 1870 грн та 1 шт. на суму 4690 грн і позивач в позові при переліченні придбаних запчастин відповідно до даного товарного чеку не згадує товар 1 шт. на суму 1870 грн, проте враховує дану суму до загальної суми збитків що судом першої інстанції не було взято до уваги.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та доданих до них матеріали справи.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко Г.М. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Ніжинського міськрайонного суду від 03.03.2025 без змін. В обґрунтування вказує, що системний аналіз ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 1192, ст. 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, тому саме ОСОБА_2 як особа винна у вчиненні ДТП має бути відповідачем в цій справі. Також заявник не погоджується з доводами скарги про неналежність товарного чеку від 23.09.2023 на суму 32238 грн, як доказу понесених витрат, оскільки вказаний товарний чек підтверджує факт оплати найменованого в ньому товару і в сукупності із іншими документами наданими до суду на підтвердження понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля, зокрема Договору про надання послуг з ремонту автомобіля від 21.08.2023, акту передачі та прийому виконаних робіт від 04.10.2023, розрахункової квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.10.2023, є належними та допустимими доказами по справі. Посилається, що відновлюваний ремонт здійснював ФОП ОСОБА_4 - платник єдиного податку, отже загальновідомим є те, що ФОП, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, не зобов`язаний реєструватися платником ПДВ для здійснення своєї економічної діяльності. Крім того, спрощена система оподаткування передбачає лише один вид податку - єдиний податок, що сплачується до місцевого бюджету, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.02.2018 у справі № 757/22706/15-ц. За доводами відзиву, саме відповідач як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу як потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відзив на апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ВАЗ 2121, р. н. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 82 зворот, 83).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 27.07.2023 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

У зазначені постанові судом встановлено, що 08.07.2023 о 04 год. 21 хв. у Ніжинському районі в с. Вертіївка, траса р-67 Чернігів-Прилуки-Пирятин 61 км 70 м, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки т/з із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат 1,7 проміле, тест № 1035; від керування т/з відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 08.07.2023 о 04 год. 21 хв. у Ніжинському районі, с. Вертіївка, траса Р67 Чернігів-Прилуки-Пирятин 61 км 70 м, ОСОБА_2 водій автомобіля Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди (травмованих немає), чим порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 11-12).

Згідно зі схемою місяця ДТП від 08.07.2023 автомобіль ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок ДТП зазнав видимі (зовнішні) пошкодження: капот, лобове скло, бампер, радіатор, права та ліва фара, лакофарбове покриття (а. с. 165).

З матеріалів справи, а саме копії протоколу (акта) огляду транспортного засобу ВАЗ 2121, р. н. НОМЕР_2 , складеного уповноваженим працівником ПАТ "НАСК "Оранта" від 10.07.2023, убачається, що вказаний автомобіль мав такі пошкодження: бампер передній, ДНЗ, рамка ДНЗ, решітка радіатора, блок фара, капот, вітрове скло, панель передка, радіатор охол., дверка передня, підсилювач рамки радіатора, дуга захисна, панель рамки радіатора - деф.; прот. фара передня, патрубок радіатора, накладна бампера, кожух подфарника - розр.; ДНЗ, капот, дверка передня - ЛФП; насос водяний - заклинений (а.с. 23-24).

Судом також встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на придбання нових деталей до пошкодженого автомобіля, а саме бамперу переднього, радіатора, капота, лобового скла, помпи водяної, фар, решітки радіатора, захисту переднього бампера, до позовної заяви додано товарний чек від 23.09.2023, виданий ФОП ОСОБА_5 , на загальну суму 32 238,00 грн (а.с. 19).

Згідно з договором № 017 про надання послуг з ремонту автомобіля від 21.08.2023, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3 , сторони домовилися, що виконавець за цим договором з ремонту транспортного засобу виконує наступні роботи: зняти та поставити передню решітку 1 шт.; зняти та поставити передні фари 2 шт.; зняти та поставити передній бампер 1 шт.; підготовка до покраски; зняти та поставити задній бампер 1 шт.; зняти та поставити задні фари 2 шт.; зняти та поставити обшивку дверей 3 шт.; зняти та поставити скло переднє 1 шт.; заміна передньої панелі 1 шт.; заміна переднього правого крила 1 шт.; заміна переднього лівого крила 1 шт.; часткова заміна бризковика переднього лівого 1 шт.; часткова заміна бризковика переднього правого 1 шт.; заміна капоту переднього 1 шт.; зняти та поставити підкрилки 4 шт.; ґрунтовка автомобіля та покраска автомобіля (а.с. 13-16).

Відповідно до акту передачі та прийому виконаних робіт від 04.10.2023 ФОП ОСОБА_3 виконав такі роботи по ремонту автомобіля ОСОБА_1 : зняти та поставити передню решітку 1 шт. - 50,00 грн, зняти та поставити передні фари 2 шт. - 100,00 грн, зняти та поставити передній бампер 1 шт - 100,00 грн, підготовка до покраски - 15 000,00 грн, зняти та поставити задній бампер 1 шт - 100,00 грн, зняти та поставити задні фари 2 шт - 200,00 грн, зняти та поставити обшивку дверей 3 шт - 300,00 грн, зняти та поставити скло переднє 1 шт. - 500,00 грн, заміна передньої панелі 1 шт. - 3000,00 грн, заміна переднього правого крила 1 шт. - 3000,00 грн, заміна переднього лівого крила 1 шт. - 3000,00 грн, часткова заміна бризковика переднього лівого 1 шт - 3500,00 грн, часткова заміна бризковика переднього правого 1 шт - 3500,00 грн, заміна капоту переднього 1 шт. - 200,00 грн, зняти та поставити підкрилки 4 шт - 200,00 грн, ґрунтовка автомобіля - 4000,00 грн, покраска автомобіля - 6000,00 грн (а.с. 17).

Відповідно до розрахункової квитанції серії ЧН № 017 до прибуткового касового ордера № 017 від 04.10.2023 позивач сплатив 42 750,00 грн за послуги з ремонту автомобіля згідно з договором № 017 від 21.08.2023 (а.с. 20).

За матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу № АТ/2056928 від 12.07.2022, за умовами якого сторони узгодили страхову суму за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160 000,00 грн, розмір франшизи - 1500,00 грн (а.с. 65).

Позивачу виплачено ПАТ «НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 20054,00 грн за пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 21213, р. н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 08.07.2023 за участю забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Passat, р. н. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.07.2022 № АТ 2056928, що підтверджується листом заступника начальника управління по роботі з рекламаціями ПАТ НАСК «Оранта» Вікторії Дмитренко від 08.11.2023 № 09-02-17/8851, а також платіжною інструкцією № 36826 від 21.07.2023 (а.с. 21, 22).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21213, р.н. НОМЕР_2 (без урахування зносу деталей, що замінюються), становить 42373,42 грн, з яких: 24 306,80 грн вартість деталей, що замінюються (без урахування зносу); 11 319,95 грн вартість ремонтних робіт; 6746,67 грн вартість матеріалів, що використовується для відновлювального ремонту. Згідно з указаним розрахунком розмір матеріального збитку (з урахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 25 358,66 грн, з яких: 7292,04 грн вартість деталей, що замінюються (з урахування зносу); 11 319,95 грн вартість ремонтних робіт; 6746,67 грн вартість матеріалів, що використовується для відновлювального ремонту. З урахуванням безумовної франшизи в розмірі 1500,00 грн, а також у зв`язку із зменшенням розміру страхового відшкодування, сума страхового відшкодування до сплати становить 20 054,00 грн (а.с. 75 зворот).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, які понесені ним у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП на підставі вимог ст. 22, 1192 ЦК України, проте відсутні підстави для задоволення вимог в частині відшкодування вартості бампера, задніх фар, обшивки 3 дверей, 4 підкрилок, заміни переднього правого та лівого крила, часткової заміни переднього лівого і правого бризговиків, оскільки вказані деталі не були пошкодженні внаслідок ДТП на суму 13800,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, становить 61188,00 грн, з яких: 28950,00 грн - вартість відновлювального ремонту; 32238,00 грн - вартість деталей, проте такий розмір завданих збитків перевищує виплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування в сумі 20054,00 грн, отже наявні підстави для стягнення різниці в сумі 41 234,00 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблено висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статі 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно пункту 32.7 статті 7 страховик не відшкодовує, серед іншого шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування ( зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 даного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, Договором страхування цивільно-правової відповідальності відповідача визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160000 грн (а.с. 65).

За змістом листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 08.11.2023 на підставі страхового акту № ОЦВ-23-25-93960/1 ОСОБА_1 було погоджено виплату страхового відшкодування у розмірі 20054,00 грн (а.с. 21), яка була виплачена 21.07.2023, що підтверджується платіжною інструкцією № 36826 (а.с. 22).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки ВАЗ 2121, р. н. НОМЕР_2 , становить 74988,00 грн, яка складається з вартості деталей на суму 32238,00 грн, а також вартості здійсненого ФОП ОСОБА_3 ремонту у розмірі 42750,00 грн, але з урахуванням виплаченого страхового відшкодування у розмірі 20054,00 грн, вартість відновлювального ремонту складає 54934,00 грн.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків у вигляді витрат, які він змушений буде зробити для відновлення свого майна до попереднього стану (вартості відновлювального ремонту), тому він вправі вимагати відшкодування завданих збитків у повному обсязі відповідно до вимог статей 22, 1192 ЦК України.

Проте, як убачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених ним збитків, пов`язаних з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу, надано акт передачі та прийому виконаних робіт від 04.10.2023 на загальну суму 42750 грн та товарний чек №б/н від 23.09.2023 про сплату позивачем ФОП ОСОБА_5 32238,00 грн в рахунок сплати деталей.

Згідно акту передачі та прийому виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 було виконано роботи із зняття та встановлення заднього бампера, задніх фар, обшивки 3 дверей, 4 підкрилок, заміни переднього правого та лівого крила, часткової заміни переднього лівого та правого бризковиків, проте вказані частини (деталі) транспортного засобу не були пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, а також протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 10.07.2023, який складався у присутності ОСОБА_1 , який будь-яких заперечень під час огляду не висловлював.

Позивачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанціям належних і допустимих доказів на підтвердження пошкодження вищевказаних частин (деталей) транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.07.2023 з вини відповідача, отже правильним є висновки суду першої інстанції, що в цій частині позовні вимоги на суму 13800 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Проте, апеляційний суд враховує, що згідно підпункту 6 пункту 1 розділу II наказу Міністерства фінансів України №261 від 13 травня 2021року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 30 червня 2021року №865/36487, «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг), які мають містити реквізити ФОП.

З врахуванням викладеного є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що наявний в матеріалах справи товарний чек від 23.09.2023 (а.с. 19) не є платіжним документом у розумінні вимог діючого законодавства, оскільки не містить обов`язкові реквізити щодо платника, а тому слід вважати, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт здійснення оплати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на суму 32238,00 грн, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, проте вказані обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта зносу деталей не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у разі сумніву у вартості пошкоджених в результаті дорожньо-транспортної пригоди деталей автомобіля позивача, відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення відповідної експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем, всупереч положенням ст. 76-81 ЦПК України, не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку завданих збитків, власного розрахунку відповідачем не наведено та не надано і суду апеляційної інстанції посилання на наявність доказів, які спростовують розмір майнової шкоди.

У постанові № 645/3746/16 від 07.02.2019 Верховний Суд зазначив, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Доводи касаційної скарги про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки за правилами ст.ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку судами вирішено спір не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення сплаченої позивачем реальної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту, пошкодженого з вини відповідача, транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, вартість підтвердженої матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, становить 9896,00 грн (55934 грн (розмір заявленої шкоди) 13800 грн (вартість деталей, які не зазнали пошкоджень) 32238,00 грн (не належним чином підтверджений розмір змінених деталей пошкодженого автомобіля), яка і підлягає стягненню з відповідача.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про подання позову до неналежного відповідача з посиланням на те, що належним відповідачем є ПАТ «НАСК «Оранта», оскільки як убачається з матеріалів справи, вимоги до ПАТ «НАСК «Оранта» позивачем пред`явлені не були як до відповідача, враховуючи, що між позивачем і ПАТ «НАСК «Оранта» відсутній спір, в тому числі і щодо розміру відшкодування.

Необґрунтованими також є доводи скарги про те, що суд помилково стягнув суму відшкодування з урахуванням ПДВ, оскільки відновлювальний ремонт автомобіля проведено фізичною особою підприємцем, яка не є платником такого податку, а є платником єдиного податку згідно спрощеної системи оподаткування, а сума, яка підлягає відшкодуванню заявлена позивачем, виходячи з фактично здійснених витрат на відновлення транспортного засобу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що рішення Ніжинського міськрайонного суду від 03.03.2025 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначеного розміру збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у розмірі 9896,00 грн, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму 9896,00 грн (9896 грн від 55934,00 грн становить 17,69% %), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 214,26 грн (1211,20 х 17,60%) та витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 2653,50 грн (15000 грн х 17,69%).

Як вбачається з матеріалів справи,в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, представником позивача на підтвердження понесених судових витрат надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 00/078-Д від 02.05.2024 (а.с. 26-27), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 28), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Дорошенка Г.М. (а.с. 29).

У п. 3.1. договору про надання правничої (правової) допомоги № 00/078-Д сторони погодили гонорар у фіксованій сумі 15000 грн, який сплачується адвокату готівкою до підписання клієнтом цього договору.

ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_6 у передбаченому законом порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн у суді першої інстанції. Проте, з урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію пропорційності задоволених вимог (позов задоволено 17,69%) витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 2653,50 грн (15000 грн х 17,69%),

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню ((55934,00 грн загальна сума позовних вимог) 9896,00 грн задоволено апеляційним судом) на 82,31 %, то відповідно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1495,16 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з 41234,00 грн до 9896,00 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн, судовий збір з 896,29 грн до 214,26, витрати на правничу допомогу з 5000 грн до 2653,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1495,16 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03.06.2025.

Головуючий Судді: