Справа № 948/185/25
Номер провадження 2/948/184/25
29.05.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Косик С.М.,
за участю секретаря Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у березні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 20.12.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №101419477, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, за умовами якого кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем та вважається наданим у день перерахування кредитодавцем грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2 кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами.
16.07.2024р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано за плату права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача в сумі 27 600,00 грн
Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Відповідачка всупереч умовам кредитного договору не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання через що утворилась заборгованість.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №101419477 в розмірі 27 600,00 грн та понесені судові витрати (а.с.2-4).
Ухвалою від 27.03.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 40).
У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного документу до електронного кабінету (а.с. 45-48, 53,54), відповідачка рекомендованими листами за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду 04.04.2025 та 09.05.2025 року з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.50, 55,56).
Представник позивача у позові зазначив, що у разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача, і у випадку неявки у судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 4 на зв.).
Відповідач причини неявки не повідомила, відзив не подала.
Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 20.12.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №101419477 (індивідуальна частина), який підписаний електронними підписами сторін, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) на погоджений умовами договору строк та сумі, шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пп. 1.1, 2.1 договору) (а.с.5).
Як вбачається з договору про споживчий кредит № 101419477 від 20.12.2021 року сума кредиту становить 8 000,00 грн, який наданий на строк 30 днів з 20.12.2021 року по 19.01.2022 року (пп.1.2. 1.4 договору) (а.с.5).
Загальні витрати позичальника за кредитом, включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 5 600,00 грн в грошовому виразі та 63,550,00 грн % річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у пп.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13 600,00 грн (п.1.5 договору) (а.с.5).
Комісія за надання кредиту складає 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 4080,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.5.1., 1.5.2., 1.6. договору) (а.с.5).
Відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.1.1 та 2.3.1.2 договору визначені умови пролонгації кредитування: пролонгація на пільгових умовах та на стандартних (базових) умовах (а.с.5 на зв.).
Графіком платежів, що є Додатком №1 до договору про споживчий кредит №101419477 від 20.12.2021 року, зазначена дата видачі кредиту 20.12.2021, дата повернення кредиту 19.01.2022, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, суми платежів 8 000,00 грн (загальна), сума кредиту за договором та її погашення складає 13 600,00 грн, сума процентів за користування кредитом 4080,00 грн, сума комісії за надання кредиту 1 520,00 грн, реальна річна процентна ставка за договором 63,550 00 % та загальна вартість кредиту -13 60,00 (а.с.9 на зв.).
20.01.2022 року відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту, який є додатком №2 до договору про споживчий кредит №101419474 від 20.12.2021, відповідно до якого сума споживчого кредиту складає 8 000,00 грн., строк кредитування 30 днів, спосіб надання: переказ на картковий рахунок т(п.2 паспорта), процентна ставка: 1,70 % за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, стандартна (базова) ставка 5,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: комісія за надання кредиту 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Загальні витрати за кредитом: 5 600,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: 13 600,00 грн., реальна річна процентна ставка: 63,550,00 відсотків річних (п.3 паспорта).
Кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно додатку №1 (п.4 паспорта).
Згідно з п.5 паспорта споживчого кредиту визначено, що позичальник може продовжити строк кредитування: 1) на пільгових умовах відповідно до п.2.3.1.1 договору, сплативши у тому числі комісію за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від поточного залишку кредиту, в таких розмірах: строк продовження 3 дні максимальний розмір комісії 3,00 %, продовження на 7 днів 5,00 % комісії, продовження на 15 днів 10,00 % комісії. Протягом періоду продовження строку кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,70 % за кожен день користування кредитом; 2) на стандартних (базових) умовах відповідно до п. 2.3.1.2 договору, на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження строку користування кредитними коштами відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але згодом не може перевищувати 60 днів. Протягом періоду на який продовжено строк кредитування на стандартних умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою 5,00 % за кожен день користування кредитом (а.с.10).
16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» за плату (ціна продажу) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників (п.1.1 договору) (а.с.13-15).
Актом прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024 року позивачу переданий Реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії (а.с.15).
Згідно з наданою таблицею про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101419477, підготовленим первісним кредитором ТОВ «Мілоан» вбачається, що 20.12.2021 року ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, 20.12.2021 нараховано комісію 1 520,00 грн, з 21.12.2021 по 19.01.2022, нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору у розмірі 136,00 грн щоденно, з 20.01.2022 по 24.02.2022 нараховані проценти згідно п.1.5.3 договору у розмірі 400,00 грн щоденно, 04.03.2022 процентів у сумі 400,00 грн, 16.07.2024 здійснено списання комісії за рахунок фінансового результату у сумі 1 542,00 грн, 16.07.2024 дохід від відступлення прав вимоги по кредиту у сумі 232,00 грн, 16.07.2024 кошти отримані від відступлення кредиту у сумі 232,00 грн, 16.07.2024 списання тіла кредиту за рахунок фінансового результату у сумі 8 000,00 грн та цієї ж дати списання процентів за рахунок фінансового результату у сумі 18 080,00 грн (а.с.17).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Отже, між відповідачкою та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами відповідачка ознайомився та погодилася.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором відповідачці суду надано копію платіжного доручення № 36871062 від 20.12.2021 року на суму 8000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 (а.с.11).
Вказане платіжне доручення, яке надане суду позивачем, не є доказом перерахування коштів, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Окремо суд зважає на те, що вказане платіжне доручення взагалі не містить жодної інформації про його виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Фактично позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів відповідачу відповідно до ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч. 2 ст. 78 ЦПК України.
У випадку, якщо розрахунки ведуться готівкою, мають залишитись первинні касові документи (в той же час положення договору, як і позиція позивача, прямо передбачають саме безготівковий розрахунок).
Посилання позивача на це платіжне доручення як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.
Також суд зауважує, що витяг з даних реєстрів боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року (а.с.16) не підписано представником первісного кредитора та не завірено його печаткою.
Фактично наданий суду витяг не є витягами з реєстру боржників, оскільки являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатками до зазначених договорів факторингу. Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, які підлягають доведенню на загальних підставах.
Поданий в такий спосіб витяг, не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього.
У відповідності до вимог ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана як «Фактором» так і «Клієнтом».
Відсутність підпису «Клієнта» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги «Фактору», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором позики № 101419477 від 20 грудня 2021 року, що свідчить про відсутність у позивача права вимоги та є самостійною та достатньою підставою до відмови в задоволенні позову, незалежно від обґрунтованості вимог позивача по суті спору.
Отже, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд
відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя С. М. Косик