ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/3286/24

провадження № 22-ц/4809/713/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року (суддя Подоляк Я.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про припинення обтяження нерухомого майна та припинення іпотеки,-

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», в якому просив: припинити обтяження нерухомого майна за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменко В.Ю. 19.02.2007 за реєстровим №329, укладеним між іпотекодержателем АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та іпотекодавцем ОСОБА_1 . Скасувати в Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер запису про іпотеку №15263 внесеного на підставі зазначеного договору іпотеки.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 19.02.2007 між позивачем та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №KGALGK01582004 строком дії до 18.02.2024.

19.02.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № KGALGK01582004, відповідно до якого позивач передав в іпотеку будинок загальною площею 173,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Відомості про іпотеку та зоборону відчуження предмету іпотеки були внесені до Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер іпотеки: 4519718 від 19.02.2007; номер запису про обтяження:15256 від 19.02.2007, реєстратор Олександрійський міський нотаріальний округ приватний нотаріус Хоменко В.Ю..

У період з 19.02.2007 року по 2012 рік з кредиту у розмірі 35 000 доларів США, ним було сплачено банку 26 453 доларів США, що становить майже 76% від суми кредиту, про що свідчить графік погашення кредиту. В пункті 7.1 умов кредитного договору №KGALGK01582004 зазначений кінцевий термін кредиту 18 лютого 2024 року. В пункті 7.3 кредитного договору зазначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку АДРЕСА_1 .

В пункті 2 умов договору іпотеки зазначено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем В п.35.2 договору іпотеки зазначений строк кредиту з 19 лютого 2007 року по 18 лютого 2024 року. Не зважаючи на те, що в п.35.2 договору іпотеки зазначений строк кредиту з 19 лютого 2007 року по 18 лютого 2024 року, в п. 30 договору іпотеки зазначено термін дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

На зворотному боці договору іпотеки № KGALGK01582004 від 19.02.2007 року зазначена заборона приватного нотаріуса Хоменка В.Ю. від 19.02.2007 року на відчуження зазначеного у договорі житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до припинення дії договору іпотеки.

Вказує, що пункт 30 договору іпотеки не має ніякої юридичної сили, та не породжує правових наслідків з наступних причин.

Відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України є певний період у часі, із закінченням якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення.

Посилання на повне виконання основного зобов`язання не є подією, яка повинна неминуче настати, а швидше є подією можливість настання якої є ймовірною, тобто не відповідає закріпленому в нормі критерію «неминучості». Тому в розумінні приписів ст. 252 ЦК України посилання на повне виконання зобов`язання в обґрунтування строку дії договору не є ні строком, ні терміном. А відтак, умова договору про його дію до повного виконання забезпеченого зобов`язання не є встановленням сторонами строку дії даного договору.

Формулювання положення договору про строк його дії до припинення забезпеченого зобов`язання не відповідає поняття строку/терміну в розуміння ст.251, 252 УК України, а тому не створює правових наслідків стосовно погодження строку дії договору. Таким чином, юридичні наслідки в частині встановлення строку дії договору породжують тільки його положення, які містять конкретну дату його дії.

Із настанням такої дати на підставі ч.5 ст.3 та ч.1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» припиняється чинність іпотеки, незалежно від виконання основаного зобов`язання, на забезпечення якого укладеного договір, адже зазначена підстава припинення іпотеки є альтернативою припинення основного зобов`язання.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, припинити обтяження нерухомого майна та припинити іпотеку в Державному реєстрі іпотек.

Від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на вищезазначену апеляційну скаргу в якій останній просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої заперечив обставини зазначені у відзиві.

У судове засідання, належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, окрім представника Банку.

Банк через свого представника у відзиві на вище зазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі та клопотанні про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції просив у випадку його відсутності розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Банку (а.с. 165-167, 187-188).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суду ухвалив: клопотання представника Банку задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ч.1 ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України та виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 19.02.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №KGALGK01582004. Згідно умов кредитного договору позивач отримав через касу банку готівкою кредитні кошти на строк з 19.02.2007 року по 18.02.2024 рік включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 35 000 доларів США на наступні цілі: купівля житлового будинку, а також 5 950 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця, сума щомісячного платежу 476,82 доларів США. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку АДРЕСА_1 (п.7.1,7.3кредитного договору).

Того ж дня, між сторонами було укладено договір іпотеки №KGALGK01582004, предметом якого є надання в іпотеку нерухомого майна будинок загальною площею 173,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , як забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Згідно договору іпотеки № KGALGK01582004 від 19.02.2007 в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 19.02.2007 №KGALGK01582004, укладеним між Банком та ОСОБА_1 по поверненню кредиту в сумі 40950,00 доларів США, з них на купівлю житлового будинку 35000,00 доларів США та 5950,00 доларів США на сплату страхових платежів на строк з 19 лютого 2007 року по 18 лютого 2024 року включно, останній надав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок загальною площею 173,1 кв.м, який належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2007 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також, в договорі зазначено, що іпотека поширюється на земельну ділянку загальною площею 822,1 кв.м, на якій розташовано майно і яка буде належати іпотекодавцю на праві власності у разі її приватизації (п.35.2, -35.4 умов іпотечного договору).

Відповідно до п.30 умов договору іпотеки, термін дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Також, на зворотному боці договору іпотеки № KGALGK01582004 від 19.02.2007 зазначена заборона приватного нотаріуса Хоменка В.Ю. від 19.02.2007 на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до припинення дії договору іпотеки.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.06.2023, на нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 173,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 822,1 кв. м., власником якого є ОСОБА_1 встановлено іпотеку та накладено заборону. Іпотекодержателем є АТ КБ ПриватБанк.

У грудні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, посилаючись на те, що 19.02.2007 між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 35000 доларів США зі сплатою відсотків 12% річних, строком до 18.02.2024. Проте позичальник порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом і станом на 02.08.2012 його заборгованість складає 43 106,22 доларів США.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2013 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KGALGK01582004 від 19.02.2007, що становить 43 106,22 (доларів США), що за курсом 7,99 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 2.08.2012 року складає 344 418,70 грн, звернути стягнення на будинок загальною площею 173.10 кв. м., та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2013 рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградського області від 18 вересня 2013 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалено в цій частині нове рішення. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №KGALGK01582004, укладеного 19 лютого 2007 року, у розмірі - 43106,22 дол. США, що в перерахунку відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти складає 344418,70 грн, звернути стягнення на житловий будинок, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору іпотеки від 19.02.2007 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від свого договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливість здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмета іпотеки.

Початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підстава оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчої дії. Рішення суду в частині вирішення вимог щодо виселення ОСОБА_1 та зняття з реєстраційного обліку залишено без змін. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

У серпні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 лютого 2007 року на загальну суму 19 026,03 доларів США.

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про припинення правовідносин за кредитним договором, договором іпотеки, вилучення запису про іпотеку та припинення заборони на нерухоме майно.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2020 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Вирішуючи первісний позов суд вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, звернувшись в 2012 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 , тому банк втратив право на проценти за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд зазначив, що ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження відступлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь «Юкрейн МортгейджЛоунФайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO.1 PLC) прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.07.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградського області від 02 березня 2020 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про припинення правовідносин за кредитним договором, договором іпотеки, вилучення запису про іпотеку та припинення заборони на нерухоме майно залишено без змін.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменка Володимира Юрійовича, про скасування запису в Державному реєстрі іпотек, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та припинення заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відмовлено.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята ст. 3, абзаци другий і сьомий частини першої ст. 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до частини першої якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом, тобто припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені Законом України «Про іпотеку».

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач вважає, що після закінчення строку кредитування/строку повернення кредиту з 19 лютого 2007 року по 18.02.2024 року, передбаченого умовами пунктом 7.1 кредитного договору№KGALGK01582004 від 19.02.2007 року, іпотека є припиненою незалежно від виконання основаного зобов`язання на забезпечення якого укладеного договір.

Однак, відповідно до умов п.1.2,7.1 кредитного договору №KGALGK01582004 від 19.02.2007 банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 19.02.2007 по 18.02.2024. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

Пунктами 2.2.1, 2.2.2.,2.2.4 кредитного договору №KGALGK01582004 передбачено, що Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, зазначені в п.7.1 даного Договору. Сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1., 2.3.2.,2.3.3.,3.1,3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п. 2.3.3. цього договору.

Даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.7.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. Договір може бути змінений у встановленому даним договором порядку. Припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України (п.5.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 35.2, 35.3, 35.4 умов договору іпотеки №KGALGK01582004 від 19.02.2007 року в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 19.02.2007 року №KGALGK01582004, укладеним між Банком та ОСОБА_1 по поверненню кредиту в сумі 40 950,00 доларів США, останній надав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок загальною площею 173,1 кв.м, який належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2007 року та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також, в договорі зазначено, що іпотека поширюється на земельну ділянку загальною площею 822,1 кв.м, на якій розташовано майно і яка буде належати іпотекодавцю на праві власності у разі її приватизації.

Відповідно до п.30 умов договору іпотеки, термін дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитном договором та всіма додатковими угодами до нього.

Також, на зворотному боці договору іпотеки № KGALGK01582004 від 19.02.2007 року зазначена заборона приватного нотаріуса Хоменка В.Ю. від 19.02.2007 року на відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до припинення дії договору іпотеки.

Відтак, умовами кредитного договору № KGALGK01582004 встановлено обов`язок ОСОБА_1 повернути отримані кредитні кошти, сплати відсотки, в зазначені даним Договором строки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на даний момент ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано, на чому наголошує відповідач.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №KGALGK01582004 від 19.02.2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 20.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить 113052,70 доларів США.

Статтею 629 ЦК встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.

Главою 50 ЦК визначено підстави припинення зобов`язання, серед яких відсутня така підстава як закінчення строку дії договору.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що основне зобов`язання за кредитним договором №KGALGK01582004 від 19.02.2007 року є погашеним, тому відсутні правові підстави для припинення правовідносин, які виникли у сторін з метою забезпечення виконання вказаного зобов`язання.

Отже твердження позивача про те, що після закінчення строку кредитування/строку повернення кредиту, іпотека є припиненою незалежно від виконання основаного зобов`язання, на забезпечення якого укладеного договір іпотеки, є помилковими, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для припинення зобов`язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Крім того, як вже було зазначено, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2013 року та постановою Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2013 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KGALGK01582004 від 19.02.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: жилий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки у цій справі позивачем не надано доказів виконання боргового зобов`язання за вище зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили та є чинним, підстави для припинення іпотеки відсутні.

Щодо позовних вимог в частині визнання договору іпотеки припиненим суд першої інстанції зазначив, що згідно із правовою позицією, сформульованою Великою Палатою Верховного Суду в пунктах 32-35 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловила правову позицію про те, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані устатті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій справі, а тому відмовив в їх задоволенні у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 є такими, що дублюють доводи його позову у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він вважає єдино вірною та правильною.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України, за змістом якої: «суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.05.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич