КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/1741/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7012/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Клименка Тараса Васильовича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року у складі судді Пінкевич Н.С.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 457896-КС-005 про надання кредиту від 28 травня 2023 року, що становить 300 553 грн 60 коп, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 75 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 217 614 грн 60 коп; суми прострочених платежів за комісією - 7 939 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 28 травня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір № 457896-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 75 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності , а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15012667 процентів за кожен день користування кредитом.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором 457896-КС-005 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 457896-КС-005 позичальника, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 457896-КС-005 Позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 457896-КС-005 на загальну суму 16 250 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 12 лютого 2024 року утворилась заборгованість за договором № 457896-КС-005 про надання кредиту, в розмірі 300 553 грн 6 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №457896-КС-005 від 28 травня 2023 року в розмірі 75 000 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 901 грн 66 коп. В решті вимог відмовити.

В апеляційній скарзі Клименко Т.В. в інтересах ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 217 614 грн 60 коп та по комісії за надання кредиту у сумі 7 939 грн, а разом у сумі 225 553 грн 60 коп, та ухвалити нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 225 553 грн 60 коп, в рещті рішення суду першої інстанції - залишити без змін; здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим у частині часткової відмови у стягненні процентів за користування кредитом.

Посилається на те, що відсотки по кредитному договору №457896-КС-005 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту. Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.

Звертає увагу, що згідно графіку платежів сторонами було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), дійсно треба сплатити по договору 195 000 грн з яких по процентах - 15 200 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти зменшується. Отже, загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 195 000 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів.

Вказано, що боржником не було дотримано графіку платежів і сплачено на погашення кредиту лише один платіж у сумі 16 250 грн, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки - що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору.

Зазначено, що згідно графіку платежів відповідач мав зробити другий плановий платіж 25 червня 2023 року, у сумі 16 250 грн, однак платіж не був зроблений (як і всі наступні), тому з 26 червня 2023 року почалось прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу 7 (семи) днів, починаючи з восьмого дня - 03 липня 2023 року почалось нарахування процентів за користування кредитом по збільшеній (стандартній) процентній ставці - у відповідності до пункту 3.2.2 Договору.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №457896-КС-005 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам ст. ст. 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Окрім цього, з умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Астахова М.І. в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року - без змін.

Зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні адвокат Астахова М.І. в інтересах ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Убачається, що рішення суду оскаржується в частині незадоволених вимог про відмову у стягненні заборгованості по процентам та комісії, а тому в решті судом не переглядається.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Зі справи убачається, що 28 травня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 укладено договір № 457896-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами вказаного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика".

Тип кредиту: кредит.

Строк, на який надається кредит: 24 тижні.

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом : в день 1,15012667, фіксована.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Комісія за надання кредиту: 11 250 грн.

Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Загальний розмір наданого кредиту : 75 000 грн.

Термін дії договору: до 12.11.2023 року.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту : 195 000 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставки : 9 168,16 процентів.

Пунктом 3.2 кредитного договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2. 4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від отримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку №1 до договору і розраховується в поряду, описаному нижче.

Пунктом 3.2.1 кредитного договору визначено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 договору.

Пунктом 3.2.2 кредитного договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та Додатку №1 до договору, ( за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом з зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана у п. 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний п 3.2.3 та Додатку №1 до договору, та до закінчення термін у дії договору.

Пунктом 3.2.3. сторони на момент укладення договору встановили графіка платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.

Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 21 лютого 2024 року заборгованість відповідача по вказаному кредитному договору становить 300 553 грн 60 коп:

75 000 грн - заборгованість за тілом кредиту;

7 939 грн - заборгованість по комісії за видачу кредиту;

217 614 грн 60 коп - заборгованість за процентами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування та стягнення процентів за користування кредитом з ОСОБА_2 поза визначеними строками кредитування, суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в цій частині з огляду на наступне.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Нормами частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пункті 140 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

При цьому у пункті 146 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.

Відповідно до укладеного договору про надання кредиту позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 75 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту у порядку та умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

За змістом положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

У справі, яка переглядається, встановлено, що сторони погодили графік погашення заборгованості, розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.

Однак, ОСОБА_2 12 червня 2023 року було здійснено лише один платіж у розмірі 16 250 грн на погашення заборгованості за договором № 457896-КС-005 від 28 травня 2023 року.

Тобто, відповідач належним чином не виконував графік погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів на залишок заборгованості по кредиту відносно орієнтовної вартості кредиту, що була зазначена у графіках платежів.

Відповідно до розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом були нараховані позивачем в межах дії кредитного договору (24 тижні), а саме з 28 травня 2023 року по 12 листопада 2023 року включно, та після цієї дати проценти не нараховувались (а.с. 73-74).

Суд першої інстанції не звернув увагу на зміст долученого до справи розрахунку заборгованості та не врахував, що розмір нарахованих позивачем процентів за користування кредитом залишився зафіксованим станом на 12 листопада 2023 року в загальній сумі 217 614 грн 60 коп та в подальшому не збільшувався, що узгоджується із умовами договору, погоджених сторонами, та ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нарахування ТОВ «Бізнес Позика» процентів за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору та відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 217 614 грн 60 коп заборгованості за процентами.

Необґрунтовано відмовлено районним судом й у стягненні частини несплаченої комісії за надання кредиту в сумі 7 939 грн.

Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим текст статті 11 цього Закону викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Пунктом 2.5 укладеного між сторонами Договору визначено, що комісія за надання Кредиту становить 11 250 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Також, комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту.

Укладаючи Договір ОСОБА_2 у п. 7.4.4 ствердив, що ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та зобов`язується неухильно дотримуватися їх.

Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1 до Договору), які підписані ОСОБА_2 з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, умови Договору № 457896-КС-005 про надання кредиту від 28 травня 2023 року щодо розміру та порядку сплати комісії з ОСОБА_2 погоджено, вказані умови положенням Закону України «Про споживче кредитування» не суперечать, а тому апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь товариства комісії в сумі 7 939 грн (11 250-3 311).

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду у оскаржуваній частині фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог процентів за користування кредитом та комісії ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позову й стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 217 614 грн 60 коп та по комісії за надання кредиту в сумі 7 939 грн, а разом 225 553 грн 60 коп.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в ст. ст. 141-142 ЦПК України.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом цієї справи, а саме 7 666 грн 60 коп (3 606, 64 + 4 059, 96) - 901 грн 66 коп.

У решті рішення районного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Клименка Тараса Васильовича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року в частині вирішення вимог про стягнення процентів та комісії скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 217 614 грн 60 коп та по комісії за надання кредиту в сумі 7 939 грн, а разом 225 553 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) судові витрати пов`язані з розглядом справи в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом та комісії, в сумі 7 666 грн 60 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: