ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6806/24
Провадження № 2-о/210/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 (надалі заявник) є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Мати заявника, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке ОСОБА_3 фактично прийняла після своїх батьків, але спадкових прав не оформила. Дане майно складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

10 жовтня 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу, Черник О.П., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я після смерті його матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу, Черник О.П., була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2024 року, у якій зазначено, що ОСОБА_3 не була зареєстрована за однією адресою з ОСОБА_5 на час смерті останньої, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом 6-ти місячний строк не подала, заявником не надано доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом і тому підстав вважати, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_5 немає. Крім цього, заявником не надано доказів родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищенаведеним, заявник звернувся до суду з даною заявою, у якій просить суд:

встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є рідною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2010 року по дату відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_7 , включно, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з її матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Аргументи учасників справи

Представник заявника, адвокат Повалій О.В., в судовому засіданні, по суті позовних вимог вказала, що є квартира, яка була приватизовна ще баубсею та дідусем заявника, прийнята у власність була його матір"ю. Мордовіна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є дідусем і бабусею. Попереднього квартира зареєстрована на ОСОБА_8 , по лінії матері, у подружжя народилась ОСОБА_3 , яка є матір"ю заявника. Заявник є єдиним сином. Перший помер дідусь, після ного спадщина була фактично прийнята, в 2008 році, нотаріус відмовила тому що ОСОБА_9 не звернулася до нотаріуса. ОСОБА_10 померла в 2013 році, а ОСОБА_9 проживала з нею з 2010 року, так як вона стала інвалідом, вона була зареєстрована за іншою адресою, але вони проживали разом з бабусею.

Заяник ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що його мати є ОСОБА_3 , її перевезли до бабусі, події були в 2010 році. Заявник переїхав разом з матір"ю, а батько залишився вдома. До нотаріуса вчасно не звернулися, оскільки мати хворіла, був в зареєстрованому шлюбі, вже є дорослі діти, заповіт не складався, не бабусею, не матір"ю, сплачував комунальні послуги за квартиру де вони мешкали його батько.

Допитана в судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 повідомив суду, що його син з його дружиною переїхали до тещі, на Вечірній бульвар, потрібно було за тещою наглядати, син допомагав, теща не хотіла нікуди виїжджати. Коли померла теща, тобто бабушка заявника, він ( ОСОБА_2 ) ходив, щоб зробити свідоцтво, але потрібно було свідоцтво на дружину, свідоцтво було виготовлено лише тільки коли теща померла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що у 2008 році помер ОСОБА_12 , його доньку ОСОБА_9 привезли десь у 2010 році, онук дивився і за матір"ю і за своєю бабусею, мешкала сім"я на 8-му поверсі. Мати заявника лежала паралізована приблизно два роки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що заявник є її сусідом, вона мешкає поверхом вище, спочатку помер ОСОБА_12 , потім померла ОСОБА_6 . Донька подружжя ОСОБА_9 , переїхали жити до батьків разом із сином, який їх доглядав.

Представник заінтересованої особи, Виконавчого комітету Криворізької міської ради, ОСОБА_14 , подала до суду клопотання, в якому просиларозглядати справу без участі представника Криворізької міської ради; винести законне рішення згідно норм чинного законодавства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4 , у віці 80 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 14 травня 2008, видане Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 979 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_5 , у віці 85 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 01 липня 2013 року, видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1058 (а.с.16).

Як стверджує заявник, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

06 жовтня 1979 року ОСОБА_3 змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_15 » внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_2 , зареєстрованого Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 10 жовтня 1979 року, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 , актовий запис № 1592 (а.с.13).

Заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим 20 травня 1981 року Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 537 (а.с.13 зворот).

Мати заявника, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 60 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 18 листопада 2015 року, видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1001 (а.с.16 зворот).

Після смерті матері заявника, ОСОБА_3 , відкрилася спадщина за адресою: АДРЕСА_1 , яка, за твердженням заявника, була фактично прийнята його матір`ю після смерті її батьків діда заявника, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та баби заявника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та на час своєї смерті фактично прийняла спадщину після свого померлого чоловіка.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_6 , виданим органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням № С-578 від 04.04.2000 року. Право власності зареєстровано КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 190П-383, згідно законодавства, чинного на час реєстрації (а.с.17).

У зв`язку зі смертю матері, заявник 10 жовтня 2024 рокузвернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу, Черник О.П., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я.

10 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу, Черник О.П., винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_3 не була зареєстрована за однією адресою з ОСОБА_5 на час смерті останньої, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом 6-ти місячний строк не подала, заявником не надано доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом і тому підстав вважати, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_5 немає. Крім цього, заявником не надано доказів родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.18).

Після винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявник повторно звернувся до нотаріуса з оригіналом свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 від 15 листопада 1950 року, яке підтверджує укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже, факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження у позасудовому порядку та не потребує додаткового встановлення судом.

На підтвердження родинних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як між донькою та батьками, заявником представлено копію листа-відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області від 06.11.2024 року та додані до неї документи, з яких встановлено, що у заявах ОСОБА_3 про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 , паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_9 та паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_10 у 5-й графі зазначено прізвище, ім`я та по батькові про її батьків (дата народження батьків відсутня):

мати ОСОБА_5 (рос. ОСОБА_16 ),

батько ОСОБА_4 (рос. ОСОБА_17 ) (а.с.20).

Окрім іншого, до заяви також було додано копію довіреності на розпорядження рахунком, яка була дана ОСОБА_4 на ім`я його доньки ОСОБА_3 та містить її серію і номер паспорта: НОМЕР_8 та ідентифікаційний код: НОМЕР_11 .

Відповідно до Акту від 20 листопада 2024 року, складеного та підписаного мешканцями квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з моменту заселення проживала родина, яка складалася з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які були чоловіком та дружиною. Після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у даній квартирі залишилася проживати лише його дружина ОСОБА_5 .. З 2010 року разом з ОСОБА_5 почали проживати її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та онук, син ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .. До дня смерті своєї матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , продовжувала проживала разом з нею та сином ОСОБА_1 , за вищевказаною адресою, потребувала їх допомоги і догляду. Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 разом з сином, ОСОБА_1 , повернулися жити за місцем своєї реєстрації. Онук ОСОБА_5 (син ОСОБА_3 ) ОСОБА_1 , продовжує доглядати за вищезазначеною квартирою по сьогоднішній день.

Судом також досліджено повний витягз Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого встановлено дівоче прізвище останньї, а саме: " ОСОБА_7 ".

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені, окрім визначених у частині першій статті 315 ЦПК України, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

Судом також встановлено, щодо встановлення факту родинних відносин:

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

При цьому, заявником підтверджується, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між померлими його матір`ю та її батьками неможливо. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини, встановлення даного факту не пов`язується з подальшим виникненням спору про право.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77, частини шостої статті 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

Оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що вони є достатніми і достовірними, та в своєму взаємозв`язку, згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей», підтверджують правдивість обставин, на які посилався заявник, свідчать про доведеність родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 дійсно є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Щодо встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день смерті:

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання особи разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд зауважує, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах.

Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що заявником подано належні та допустимі докази, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, що ОСОБА_3 дійсно мешкала з ї матір`ю ОСОБА_5 у період з 2010 року по дату відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_7 , включно, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За вищевикладених обставин, зважаючи що викладені заявником обґрунтування знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 293-294, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 1216-1218, 1268 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Повалій Олени Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є рідною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2010 року по дату відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_7 , включно, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з її матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено та підписано 06 червня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявик: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ;

- заінтересована особа: Виконавчий комітет Криворізької міської ради (, місцезнаходження: 50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1);

- заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_13 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Суддя: О. В. Чайкіна