Дата документу 29.05.2025
Справа № 501/1378/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Чорноморський міський суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

Вимоги позивача: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 41162,76 грн., три відсотки річних у розмірі 9170,0 грн. та судові витрати у справі.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.03.2021р. у справі №501/4001/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 29.11.2019 р. у розмірі 29878,45 грн. та за договором позики від 31.01.2020р. у розмірі 72570,0 грн..

02.04.2021 р. Іллічівським міським судом Одеської області видний виконавчий лист у справі №501/4001/20.

27.04.2021р. державним виконавцем Чорноморського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

В подальшому виконавчий документ для виконання переданий приватному виконавцю Притуляк В.М.

Згідно акту приватного виконавця від 21.03.2025р. та постанови від 21.03.2025р. в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні зі стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договорами позики від 29.11.2019 р. та від 31.01.2020р. стягувану передано у власність належну боржнику земельну ділянку площею 4.1698 га. кадастровий номер:01:002:0032 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська область, Одеський район, Дальницька сільська територіальна громада, масив НОМЕР_1 ділянка,10.

Таким чином, рішення Іллічівського міського суду Одеської області було виконано 21.03.2025р. .

За період з 27.03.2022р. по 20.03.2025р. інфляційні втрати складають 41162,76 грн. три відсотки річних 9170,0 грн.

Позивач керуючись ст..ст. 11, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України просив суд задовольнити позовні вимоги.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача адвокат Гонтар П.А. надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с.34).

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву в якій вказала. що визнає позовні вимоги та просить суд справу розглянути за її відсутності (а.с.33).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 21.04.2025 р. відкрито провадження у справі (а.с. 30).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02.03.2021р. у справі №501/4001/20, яка набрало законної сили 02.04.2021 р., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 29.11.2019 р. у розмірі 29878,45 грн. та за договором позики від 31.01.2020р. у розмірі 72570,0 грн. (а.с.13-15).

02.04.2021 р. Іллічівський міський судо Одеської області, у вказаній справі, видав виконавчий лист (а.с.16).

Згідно листа Чорноморського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.11.2021р. (а.с.18) 27.04.2021р. державним виконавцем Чорноморського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області винесені постанови про: відкриття виконавчого провадження;стягнення виконавчого збору; розміру мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.18).

09.06.2021р. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника.

16.09.2021р. винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.04.2023р. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану.

Постанова мотивована тим, що 28.03.2023р. на адресу Чорноморського відділу ДВС надійшла заява представника стягувача адвоката Проніної В.М. про повернення без виконання виконавчого листа у справі №501/4001/20 виданого 02.04.2021р. Іллічівським міським судом (а.с.19).

21.03.2025р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. винесена постанова про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу (а.с.24-25).

Згідно вказаної постанови стягувану ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №501/4001/20, виданого 02.04.2021. суддею Іллічівським містким судом Одеської області Тюміним Ю.О., за ціною четвертих електронних торгів 143315,90 грн, земельну ділянку площею 4.1698 га. кадастровий номер:01:002:0032 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 .

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Ст.105 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Правовий аналіз положень ст.526, 599, 611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст..625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 27.03.2022р. по 20.03.2025р. інфляційні втрати складають 41162.76 грн.. три відсотки річних - 9170,0 грн. (а.с.10-12).

Зазначений розрахунок відповідачем не оспорюється.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 своєчасно грошове зобов`язання не виконала, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції від 25.03.2025р. (а.с.5) позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

П.1 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

26.03.2025р. між адвокатським бюро «Гонтар та Партнери» та ОСОБА_1 укладений договір №27 про надання правової допомоги (а.с.39-42).

15.05.2025р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підписаний акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що вартість наданих послуг складає 5000,0 грн. (а.с.43).

Згідно платіжної інструкції від 31.03.2025р. (а.с.37) ОСОБА_1 перерахував АБ «Гонтар та Партнери» 5000,0 грн. на виконання договору №27 від 26.03.2025р.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн.

Керуючись ст. ст. 263 266 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) інфляційні втрати у розмірі 41162,76 грн., три відсотки річних у розмірі 9170,0 грн., судовий збір у розмірі 1211.20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000.0 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В.Смирнов