КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/8076/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», поданою представником Божком Андрієм Володимировичем, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024року ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 14 482,40 грн за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів станом на 31 липня 2024 року, інфляційні втрати за період прострочення з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2024 року в розмірі 4 914,48 грн, 3% річних за період прострочення з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2024 року в розмірі 1 419,61 грн та судові витрати..

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються йому позивачем у справі.

02 грудня 2014 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №14/У8/1/У. Функції з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 за рішенням загальних зборів ОСББ було передано позивачу як управителю. Відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань перед позивачем щодо своєчасної та повної оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів, в результаті чого утворилась заборгованість за вказані послуги, що станом на 31 липня 2024 року складає 14 482,40 грн, які підлягають стягненню в судовому порядку разом з інфляційними втратами в сумі 4 914,48 грн та 3% річних в сумі 1 419,61 грн за період з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2024 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2024 року позов ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів станом на 31 липня 2024 року в розмірі 14 482,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» 3 % річних в розмірі 1 224,26 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 334,17 грн, а всього стягнути 4 558,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» судовий збір по справі у розмірі 1993 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три) грн. 97 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - Божка А.В.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не проведено оцінку доказів наданих відповідачем, а також не вірно інтерпретовано зміст документів позивача та з урахуванням викладеного просить дослідити докази які долучені разом із апеляційною скаргою.

Судом першої інстанції не перевірено, що відповідач не є власником квартири, а маючи доступ до реєстру нерухомого майна судом не перевірив вказану інформацію.

Вказує, що звертаючись з позовом представник позивача не надав жодних документів по належності саме відповідачу у справі права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 і як наслідок виникнення у відповідача зобов`язання по утриманню вказаного майна. На підтвердження зазначених обставин апелянт вказав, що серед непронумерованих додатків містився протокол загальних зборів ОСББ «Академмістечко», де описується, що голос відповідача не враховуються з огляду на той факт, що не існує документів, які підтверджують право власності на квартиру.

Таким чином вважає, що посилання позивача та суду першої інстанції на факт голосування, голосу який не враховано лічильною комісією на підставі відсутності документів на право власності на квартиру є безпідставним та не може бути підставою для задоволення позову.

Звертає увагу, що на листку (Додаток до протоколу №1 від 08.06.2019 ) дописана дата -18 та номер -1 листка. Отже було здійснено допис дати та номера, тому що почерк різниця від основного заповненого. Також, у опитувальнику в розділі право власності вказано, що «не надано» документів на право власності. Листок містить відбиток печатки ОСББ «Академічний», але відсутнє прізвище підписанта для ініціалізації автора посвідчення документа. Також відсутнє джерело отримання цього листка позивачем, яким чином він отримав копію опитувальника не сторони по справі. ОСББ «Академічний» не учасник поточної справи, а тому вони не визнають цей документ та його копію, як автентичними. Законність та автентичність походження відсутнє, а оригінал не надано.

Судом не враховано заяву щодо строків позовної давності, які необхідно застосувати до вимог позивача, а також надано невірне тлумачення норм матеріального права в частині початку та обчислення позовної давності. Посилання суду першої інстанції, що строки не застосовуються на підставі, того що надходили платежі і вони перериваються є помилковими та не ґрунтуються на приписах цивільного законодавства. Єдиною поважною причиною пропуску строків на звернення до суду є саме звернення до суду із позовом.

31 березня 2025 року представник ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - адвокат Божко А.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, апелянтом безпідставно вказує, що позивачем подано позов із перевищенням строку позовної давності. Вказує, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу за надані житлово-комунальні послуги починається після невиконання, неналежного виконання (прострочення виконання) відповідачем обов`язку зі сплати чергового щомісячного платежу за надані йому житлово- комунальні послуги й обчислюється окремо щодо кожного простроченого щомісячного платежу.

Отже, станом на день звернення з позовною заявою на території України діяв воєнний стан, а тому позивачем позовні вимоги пред`явлені до відповідача в рамках строку позовної давності, а тому доводи апеляційної скарги про сплив позовної давності не ґрунтуються на вимогах закону.

Звертає увагу, що відповідно до договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території №14/У8/1/У від 02 грудня 2014 року, укладеного між сторонами, який міститься в матеріалах справи та був досліджений судом першої інстанції при ухваленні його рішення, останній був укладений між позивачем, як виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, та апелянтом, як власником квартири АДРЕСА_1 .

При цьому відповідно до пункту 1.6 договору апелянт доручив виконувати функцію балансоутримувача будинку в межах свого права власності на неподільне та загальне майно до створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) в будинку та передачі його на баланс ОСББ згідно з діючим законодавством.

Крім того багатоквартирний будинок, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , не був переданий на баланс ОСББ «Академмістечко», оскільки таке рішення не приймалося загальними зборами ОСББ.

Загальними зборами ОСББ та відповідно до питання порядку денного №4 Протоколу чергових зальних зборів співвласників ОСББ №1 від 08 червня 2019 року вирішили, обрати управителем такого багатоквартирного будинку позивача; затвердити Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком із позивачем у запропонованій редакції та уповноважити Голову правління ОСББ Іщенка В.В. укласти від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком із Позивачем.

Звертає увагу на те, що апелянт приймав участь у вищевказаних загальних зборах ОСББ та 18 червня 2019 року, подаючи свій Листок письмового опитування співвласника ОСББ №1, зокрема проголосував «за» обрання управителем багатоквартирного будинку Позивача, що було правильно встановлено Судом першої інстанції в його рішенні.

Також зазначає, що правильність чи неправильність урахування голосу апелянта при складенні протоколу не належить до компетенції позивача, якого було обрано управителем ОСББ, а належить до сфери корпоративних відносин між ОСББ та його співвласниками. У випадку незгоди з неврахуванням голосу апелянта при складенні протоколу лічильною комісією, останній має право передати такий спір на розгляду суду.

Також вказує, що апелянтом не враховано, що відповідно до абзацу першого частини першої статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 - VIII від 09 листопада 2017 року договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

У той же час, відповідно до абзацу першого частини першої та частини третьої статті 8 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Отже, позивачем у спірний період (із 01 серпня 2019 року по 30 червня 2024 року) належним чином надавалися відповідачу житлово-комунальні послуги, який постійно користувався квартирою №1 за адресою багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ, але не в повному обсязі сплачував отримані ним послуги.

Також просить звернути увагу, що лише після подання позивачем заяви про видачу судового наказу в справі №759/9510/24 (08 травня 2024 року) відповідач частково погасив свою заборгованість перед позивачем на 10 000,00 грн. (15 травня 2024 року), що підтверджується матеріалами справи №759/15993/24, але решту заборгованості - ні, що змусило звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, якою відмовлено у прийнятті додаткового рішення, представник ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - Божко А.В. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з відповідача понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) та сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

В доводах своєї апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до підпунктів 4.1.1 та 4.1.2 пункту 4.1 та пункту 4.2 Договору про надання правової допомоги №85/19042024 від 19 квітня 2024 року, укладеного між Адвокатом та позивачем, Адвокат та позивач погодили, що вартість послуг Адвоката (гонорару) становить:

1) за послуги, визначені в підпункті 1.1.1 пункту 1.1 Договору, - 2 000,00 грн за підготовку 1 (однієї) заяви про видачу судового наказу про стягнення із співвласника багатоквартирного будинку наявної перед позивачем заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг із урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму такої заборгованості;

2) за послуги, визначені в підпункті 1.1.2 пункту 1.1 Договору, в наступному розмірі:

а) за підготовку 1 (однієї) позовної заяви до співвласника багатоквартирного будинку про стягнення із співвласника багатоквартирного будинку наявної перед позивачем заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг із урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих позивачем на суму такої заборгованості - 3 500,00 грн.;

б) за ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підготовку відповіді позивача на відзив на позовну заяву у відповідній цивільній або господарській справі, підготовку письмових заяв та/або клопотань під час розгляду судом першої інстанції відповідної цивільної або господарської справи, провадження в якій відкрито судом першої інстанції на підставі позовної заяви, - 1 500,00 грн.

У разі відмови судом першої інстанції у видачі судового наказу у відповідній цивільній або господарській справі або в разі скасування судового наказу, виданого судом першої інстанції на підставі Заяви, сплачена позивачем вартість послуг адвоката (гонорар) за підготовку такої заяви не повертається. Якщо в подальшому позивачем буде пред`явлена позовна заява до такого співвласника багатоквартирного будинку у порядку позовного провадження, вартість послуг Адвоката (гонорар), сплачена за підготовку заяви, зараховується до вартості послуг Адвоката (гонорару), встановленої відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1 Договору.

09 травня 2024 року судом першої інстанції видана судовий наказ в справі №759/9510/24, яким стягнуто з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 21 241,20 грн, інфляційних втрат 4 902,73 грн, 3% річних 1 436,76 грн за період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2024 року та 242,24 грн. судового збору, а всього 27 822,93 грн.

30 травня 2024 року на виконання підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору сплатив Адвокату гонорар у розмірі 2 000,00 грн. за підготовку Заяви про видачу судового наказу, що підтверджується рахунком №1/85/19042024 від 27 травня 2024 року, виставленим Адвокатом на підставі Договору, та Платіжною інструкцією №3203 від 30 травня 2024 року, виданою Апелянтом, які містяться в матеріалах справи №759/15993/24.

23 липня 2024 року суд першої інстанції своєю ухвалою в справі №759/9510/24 скасував судовий наказ.

31 липня 2024 року позивач з метою стягнення з відповідача простроченої заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території багатоквартирного будинку, організації служби консьєржів, інфляційних втрат та 3% річних подав до суду першої інстанції свою позовну заяву б/н від 31 липня 2024 року.

05 серпня 2024 року позивач на виконання підпункту 4.1.2 пункту 4.1 та пункту 4.2 Договору сплатив (доплатив) Адвокату гонорар у розмірі 3 000,00 грн. за надання правової допомоги щодо підготовки позовної заяви до відповідача як співвласника багатоквартирного будинку, в якому створено Апелянта, про стягнення наявної перед позивачем заборгованості за оплату житлово- комунальних послуг із урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих позивачем на суму такої заборгованості, та щодо представництва інтересів в ході розгляду справи №759/15993/24 у суді першої інстанції, що, в свою чергу, підтверджується рахунком №7/85/19042024 від 01 серпня 2024 року, виставленим Адвокатом на підставі договору, та платіжною інструкцією №3294 від 05 серпня 2024 року, виданою апелянтом, які містяться в матеріалах цивільної справи №759/15993/24.

Звертає увагу, що позивачем у пункті 4 прохальної частини відповіді б/н від 16 серпня 2024 року на відзив відповідача б/н від 11 серпня 2024 року у справі №759/15993/24 звернувся до суду першої інстанції з проханням урахувати при ухваленні рішення по суті спору та вирішенні питання про розподіл судових витрат намір позивача надати суду першої інстанції докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України.

18 березня 2025 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», в якому останній вказує, апелянтом безпідставно вказує, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини та правильно надано оцінку документам адвоката позивача. Позивач навів непрозорі розрахунки та вчинив плутанину доказовості своїх письмових доводів.

Таким чином вважає, що із документів та заяви про ухвалення додаткового рішення суд прийшов до правильного висновку. Апеляційна скарга свідчить про безпідставність її звернення та представник позивача не спростовує аргументи суду першої інстанції, а подає повторну заяву, намагаючись до повторної переоцінки, при цьому не оспорюючи фактичних обставин.

Вказує, що позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Подання апеляційної скарги, щодо незгоди із відмовою у компенсації витрат на правову допомогу є власне бажання позивача, відповідно ризики мають односторонній характер апелянта. Звертає увагу, що саме адвокатом Божко А.В. сплачено судовий збір із власного поточного рахунку, а не його довірителем.

Неврахування своїх витрат у основному позові це виключно поведінка правника позивача, у подальшому направлення до суду окремого клопотання про ухвалення додаткового рішення є позицію ініціатора позовної роботи. Таким чином, опонент повинен враховувати ризики, а подання апеляційної скарги із сплатою судового збору є витратами позивача, компенсація за який не передбачено , тому що це, як зазначено вище не є позовною вимогою, як предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2014 року ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач, який є власником квартири АДРЕСА_1 ) уклали договір №14/У8/1/У про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати споживачу визначений цим договором комплекс послуг з утримання будинку та прибудинкової території у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати ці послуги за тарифами, у строки і в порядку, передбаченими договором (а.с. 15-16).

Загальна площа квартири № 1, у буд. 74,8 кв м. , загальна площа квартири без врахування площі балкону (лоджії) 71,8 кв.м. (п. 1.4 договору). Споживач доручає виконавцю виконувати функцію балансоутримувача будинку в межах свого права власності на неподільне та загальне майно до створення ОСББ в будинку та передачі його на баланс ОСББ, згідно діючого законодавства (п. 1.6 договору).

В силу розділу 7 договору, цей договір укладається строком на 1 рік і набирає чинності з моменту підписання сторонами. Договір вважається щороку продовженим на той самий строк, на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення цього строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду договору. Договір може бути розірваним достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством.

Протоколом №1 чергових загальних зборів ОСББ «Академмістечко» від 08 червня 2019 року вирішено затвердити договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт». Уповноважено голову правління ОССББ «Академмістечко» Іщенка В.В. укласти від імені усіх співвласників багатоквартирного будинку даний договір (а.с. 18-20).

Додатком до протоколу №1 загальних зборів ОСББ Академмістечко» від 18 червня 2019 року, ОСОБА_1 проголосував «за» питання порядку денного щодо затвердження та укладення договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» (а.с. 66).

17 липня 2019 року між ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» та ОСББ «Академмістечко» укладено договір №Є8А/У про надання комплексних послуг з утримання будинку, відповідно до умов якого сторона-1 зобов`язується надавати співвласникам комплексні послуги з утримання будинку і прибудинкової території для багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати стороні-1 надані послуги згідно з вимогами законодавства та затвердженими загальними зборами співвласників умовами цього договору і кошторисом (а.с. 21-25).

Додатком №1 від 17 липня 2019 року до договору №Є8А/У від 08 червня 2019 року затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-27).

Про зміну тарифів та їх обґрунтованість позивач повідомляв листами голову ОСББ «Академмістечко» (а.с. 27-29).

Відповідно до виписки з бухгалтерського рахунку щодо заборгованості кв. 1 оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів, за період з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2024 року розмір заборгованості становить 14 482,40 грн. За період з 01 листопада 2019 року по 31 липня 2024 року нараховано інфляційні втрати в розмірі 4 914,48 грн. 48 коп. та 3% річних в сумі 1 419,61 грн. (а.с. 29-34).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як власник квартири уклав з позивачем договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, станом на червень 2019 року був співвласником ОСББ «Академмістечко» та періодично здійснював погашення заборгованості за комунальні послуги. Вказано, що відповідач допустив заборгованість за житлово-комунальні послуги й за період за період з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2024 року відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 14 482,40 грн. За таких обставин районний суд дійшов висновку про необхідність стягнути з на користь ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» вищевказану заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення штрафу, то суд першої інстанції виходив, що нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з 01 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року включно. Підстав для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних у період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою КМУ від 05 березня 2022 року №206 у редакції, що діяла по 29 грудня 2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних у та пені, суд першої інстанції виходив із прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань щодо оплати послуг за житлово-комунальні послуги та судом було проведено самостійний розрахунок, розмір 3% річних за період часу з 01 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року розмір 3% річних становить 1 005,83 грн; за період з 30 грудня 2023 року по 30 червня 2024 року розмір 3% річних становить 218 грн. 43 коп. Загальна сума 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача становить 1 224,26 грн. Розрахунок інфляційних здійснювався за період з 01 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року та становив 2 717,23 грн, за період 30 грудня 2023 року по 30 червня 2024 року становив 616,94 грн. Загальний розмір інфляційних втрат, які підлягав стягненню з відповідача становить 3 334,17 грн.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч.1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За приписами ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем.

Ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Звертаючись з позовною заявою позивач посилався на те, 02 грудня 2014 між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Матеріалами справи підтверджено, Протоколом №1 чергових загальних зборів ОСББ «Академмістечко» від 08 червня 2019 року вирішено затвердити договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт».

Додатком до протоколу №1 загальних зборів ОСББ Академмістечко» від 18 червня 2019 року, ОСОБА_1 проголосував «за» питання порядку денного щодо затвердження та укладення договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт».

Разом з тим, в зазначеному листку № 1 письмового опитування співвласників ОСББ «Академмістечко», як додатку до протоколу № 1 загальних зборів співвласників ОСББ «Академмістечко» не зазначено, що відповідач є власником квартири або нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач у відзиві на позовну вказував, що позивач звертаючись з позовом не надав жодних доказів по належності права власності на вищевказане житло.

Проте, відповідач до апеляційної скарги додає копію витягу з Державного реєстру речових прав з якого вбачається, що за відповідачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване. (а.с. 134- 135).

Згідно інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 05 серпня 2024 року, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 з 02 серпня 1994 року по теперішній час. (а.с. 39)

Суду позивачем не надано доказів, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому відсутні підстави покладення на відповідача обов`язку сплачувати послуги. Відповідач не є власником квартири, не зареєстрований за вище вказаною адресою, доказів щодо того, що відповідач на відповідній правовій підставі є користувачем вказаної квартири, позивачем суду не подано, що є свідченням того, що відповідач не є споживачем послуг в розумінні вищенаведеного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Наявність у матеріалах справи довідки голови правління ОСББ «Академмістечко» Іщенка В.В. про те, що ОСОБА_1 з грудня 2014 року постійно користується квартирою АДРЕСА_1 , не є належним доказом покладення судом на відповідача зобов`язання по оплаті послуги за утримання будинку та прибудинкової території, оскільки із неї не вбачається, на якій правовій підставі відповідач є користувачем вказаного житла.

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідач як власник вказаної квартири повинен нести зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку спростовується наданою ОСОБА_1 інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №364425694 від 05 лютого 2024 року ( а.с.134).

Доказів на підтвердження зворотного позивачем до суду подано не було.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження за результатами розгляду апеляційної скарги.

Та обставина, що договір про надання послуг в 2014 році позивач уклав з відповідачем ОСОБА_1 , за вище наведених встановлених обставин, та зміною у зв`язку із укладенням договору між позивачем та ОСББ «Академістечко» про надання комплексних послу з утримання будинку, правового значення не має, оскільки в даному договорі не зазначено на підставі якого правовстановлюючого документа зазначено, що ОСОБА_1 є власником вказаної квартири.

Таким чином, оскільки за Законом саме власник зобов`язаний нести витрати по утриманню майна, а відповідач не є власником майна, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», поданої представником Божком А.В. на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки колегією судів апеляційного суду прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, підстави для перегляду ухвали якою відмовлено в ухваленні додаткового рішення про компенсацію понесених витрат на правову допомогу позивачем відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_7 ) судові витрати у розмірі 3 633,60 грн.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», подану представником Божком Андрієм Володимировичем залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв