Провадження № 2/723/772/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.

при секретарі судових засідань Чікал І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" в особі представника позивача Тараненко Артема Ігоровича до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі ТОВ "Юніт Капітал") звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідачем не виконані зобов`язання за кредитним договором № 881334924 від 08.06.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 61784,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року відкрито провадення у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача Рокіщук М.Ю. надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що у додатках до позовної заяви відсутній будь-який правомірний договір позики або інший договір, а також усі інші надані позивачем докази носять інформативний та примірний характер щодо нібито намірів укладання кредитного договору, та які будь-яким чином не відображають волі та намірів щодо укладення договору відповідачем. Ці обставини є свідченням того, що умови кредитування є неузгодженими, а саме неузгодженою є відсоткова ставка. Дана позиція відображена у постанові Верховного суду України від 03 липня 2019 році, справа №342/180/17.

Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача надіслав на адресу суду додаткові пояснення, в яких вказав, що 08.06.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 881334924. Вказаний Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Для укладення якого Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua та обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування. Після чого заповнив відповідну заявку на кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та пропонує Заявнику, на власний розсуд, вказати логін і пароль (унікальний алфавітно-числовий набір символів) для входу в Особистий Кабінет.

Твердження Відповідача про те, що Відповідачка не ознайомлена з умовами кредитування є безпідставними. Це зумовлено тим, що укладення договору без попереднього ознайомлення з зазначеними Правилами було б технічно неможливим, оскільки процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Тобто, на момент укладення договору у Відповідача була можливість і відмовитись від укладення даного договору, але Відповідач погодився з даними умовами, отримав грошові кошти та користувався ними.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

Відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий Відповідачу в СМС-повідомленні.

При цьому, звернув увагу суду на те, що зазначений у вказаному договорі номер телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація ОСОБА_1 , шляхом направлення на зазначений номер одноразового ідентифікатору у вигляді смс-коду відповідач та її представник зазначали як контактний у відзиві на позовну заяву, поданих ними до суду. Таким чином, посилання сторони відповідача є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги судом.

В договорі зазначені персональні дані Відповідача, які в переважній більшості збігаються із зазначеними даними у відзиві на позовну заяву, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання та номер телефону. У свою чергу, доказів того, що персональні дані Відповідача (РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до Суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася.

Отже, Позивачем до Суду надано документи, які свідчать про те, що 08.06.2021 р. між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 16 000,00 грн., сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що Договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними.

Доводи Відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання.

Щодо нарахування процентів, то воно здійснюється на підставі положень Договору, Відповідач до укладення вищезазначеного Договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами ОСОБА_1 підтвердила шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачка не заперечувала, що на дату закінчення 30-денного строку кредиту і на цей час він не сплатив заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.8. та п. 1.12.1. цього Договору автопролонгація на 90 календарних днів.

Підписавши договір, Позичальниця погодилася на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст.ст. 6, 627 ЦК України спростовує твердження Відповідача про неможливість автопролонгації договору. Відповідно до умов Кредитного договору загальна вартість кредиту становить 18 880,00 грн., що складається, з 16 000,00 грн. сума кредиту; 2880,00 грн. проценти за користування кредитом. Проте, дані умови демонструють розрахунок заборгованості у випадку, якби Боржниця виконувала умови Кредитного договору й впродовж 30 днів виплатила тіло кредиту та відсотки нараховані відповідно до п. 1.9.1. договору.

Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Зокрема, звернув увагу Суду, що в розрахунках заборгованості наданих попередніми кредиторами наявне балансове списання, що жодним чином не пов`язане з поверненням Боржником коштів.

Таким чином, алгоритм нарахування заборгованості узгоджений Кредитним договором.

Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані.

Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну да достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта.

Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта.

Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача також звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що кінцевим терміном повернення кредиту є дата останнього платежу, а відтак перебіг позовної давності стосовно кожного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу обчислюється щодо кожного простроченого платежу (позиція ВСУ від 28.03.2018 року, справа №444/9519/12), а це у свою чергу означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв`язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів.

Звертає увагу суду, що в матеріалах даної цивільної справи відсутні будь-які докази та посилання позивача на те, що відповідачкою здійснювалися платежі по кредиту. Також відповідач стверджує, що нею по даному кредиту жодних платежів не здійснювалося. Таким чином, строк позовної давності сплинув 08. 07. 2024 року, проте позивач звернувся до суду «14» листопада 2024 року.

Просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

Представник позивача в свою чергу надіслав суду заперечення на вищезазначене клопотання (заяву), в якому обгрунтував, що 08.06.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем укладено Кредитний договір № 881334924, згідно якого Відповідачу надано грошові кошти (кредит) в сумі 16 000,00 грн. строком на 30 днів.

Таким чином, кінцева дата повернення кредиту визначається 08.07.2021 р.

Строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, відповідно до ст. 261 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020,прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728,786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.

Таким чином, якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, то він продовжується до кінця дії карантину, тобто до 30.06.2023.

Разом з тим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме : «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Відповідно, дана норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії воєнного стану.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2024 року у справі № 756/10176/23. Тобто, виходячи з вищесказаного, якщо позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, то останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.

Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України.

Представник відповідача також надіслала в суд додаткові пояснення, в яких зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовом. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (позиція викладена у постанові ВСУ від 10.11.2022 року, справа №990/115/22).

За таких обставин подану заяву про застосування строків позовної давності вважаю обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Представник позивача Татаренко А.І. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Рокіщук М.Ю. в судове засідання не з`вилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимогта задовільнити заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши докази по справі, суд встановив, що 08.06.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №881334924 у сумі 16000 грн. Відразу після вчинення дій відповідача 08.06.2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 16000 грн. на її батьківську картку № НОМЕР_2 хх- хххх- 2322.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором №881334924 від 08.06.2021 року становить 61784,00 грн., яка складається із 16000,00 грн. заборгованості по кредиту та 45784,00 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20); від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Позивачем до Суду надано документи, які свідчать про те, що 08.06.2021 р. між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 16 000,00 грн., сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

07.09.2021 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 150 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за неправомірне користування грошовими коштами продовжились відповідно до Базової процентної ставки до 04.11.2021 включно, тобто нарахування відбувались 88 днів, що відповідає умовам Договору погоджених Сторонами. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору.

Позивач надав докази понесення 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 01.10.2024 р. між Товариством (Клієнт) та Адвокатом укладено Договір про надання правничої допомоги № 0110/24, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (Додаток №27).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору, а саме п.3.1 отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Згідно з п.3.3. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 р.. Пунктом 3.4. передбачено, що після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг.

Наданий Адвокатським бюро Акт прийому-передачі наданих послуг долучений до позовної заяви (Додаток № 29).

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс 19) зроблено висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209,211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 281-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" в особі представника позивача Тараненко Артема Ігоровича до ОСОБА_1 , представник відповідача Рокіщук Марія Юріївна про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4, А, офіс 10,, Код ) заборгованість за кредитним договором №881334924 від 08.06.2021 року у розмірі 61784 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4, А, офіс 10, Код ЄДРПОУ 43541163) 2422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, буд.4, А, офіс 10,, Код ) - 6000,00 грн судових витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення судового рішення.

СУДДЯ: