Справа № 539/135/25
Провадження № 2/539/407/2025
УХВАЛА

03 червня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участю: секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

прокурора Пістун К. О.,

представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Півнюка К. М.,

представника відповідача адвоката Орленка Р. Е.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах Полтавської області клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Орленка Романа Едуардовича про закриття провадження у справі за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Безцінного Олега Володимировича в інтересах держави в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Безцінний О. В. в інтересах держави в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі, прийнято до розгляду позовну заяву, призначено підготовче судове засідання, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу відповіді на відзиви, відповідачам заперечення на відповідь на відзив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Орленко Р. Е. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Клопотання мотивоване тим, що за змістом позовних вимог відповідач, будучи орендарем згідно з договором оренди землі від 26 червня 2020 року, укладеним із Засульською сільською радою Лубенського району Полтавської області в особі сільського голови Бондаренка С. І., земельної ділянки площею 11,21 га з кадастровим номером :14:003:0185, розташованої на території Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами села Оріхівка, для сінокосіння та випасання худоби, у період 20212023 років використовував орендовану земельну ділянку не за цільовим призначенням, чим порушив вимоги статті 35 Закону України «Про охорону земель», пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України та умови договору оренди, визначені у пунктах 27.9, 27.12.

Представник відповідача вказував, що додатковою угодою від 14 лютого 2025 року про внесення змін до договору оренди землі внесено зміни щодо реквізитів сторін, на підставі рішення 50 сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 13 лютого 2025 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення ОСОБА_1 » викладено у новій редакції: пункти 1, 2 договору, розділ «Умови використання земельної ділянки».

Адвокат Орленко Р. Е. зазначив, що 17 квітня 2025 року рішенням 53 сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області вирішено затвердити проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь земельної ділянки площею 11,21 га, кадастровий номер :14:003:0185, що розташована за межами села Оріхівка Лубенського району Полтавської області та перебуває у користуванні ОСОБА_1 згідно з договором оренди землі від 26 червня 2020 року за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, змінивши вид угідь із пасовища (код КВЗУ 002.02) на ріллю (код КВЗУ 001,01). З урахуванням вимог зазначеного рішення міської ради, 02 травня 2025 року додатковою угодою про внесення змін до договору оренди землі викладено у новій редакції пункти 2, 5 договору.

На даний час між відповідачем та Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області шляхом зміни цільового призначення землі та укладення відповідних додаткових угод усунуті всі порушення (іншими словами врегульовано спір), які були підставами для звернення з відповідним позовом заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Безцінного О. В. в інтересах держави, тобто фактично на даний час відсутній предмет позову.

На підставі викладеного представник ОСОБА_1 адвокат Орленко Р. Е. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Прокурор Пістун К. О. у судовому засіданні вказувала, що наразі продовжує існувати спір. Позивач змінив цільове призначення земельної ділянки та допустив порушення. Сторони спірного договору оренди підписали цей правочин, тому зобов`язані були дотримуватися його умов. Земельна ділянка була отримана не на конкурентних засадах, без проведення земельних торгів. Дії відповідача свідчать про недобросовісність. Дії міської ради є суперечливими та неоднозначними, проте саме цей орган представляє територіальну громаду, тому позов подано в інтересах держави в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. Прокурор Пістун К. О. просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки заявлений у справі спір існує.

Представник Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Півнюк К. М. у судовому засіданні зазначив, що частково погоджується з позицією прокурора. Вказував, що 28 травня 2024 року було проведено та встановлено факт нецільового використання спірної земельної ділянки. У подальшому здійснювалися дії щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, проте відповідне рішення органом місцевого самоврядування не було прийнято, тому 18 листопада 2024 року прокурора повідомлено про відхилення зміни цільового призначення. На час звернення до суду з позовом факт порушення існував, проте у подальшому під час розгляду справи змінено цільове призначення спірної земельної ділянки. Так, 13 лютого 2025 року змінено цільове призначення з сінокосіння та випасання худоби на землі сільськогосподарського виробництва. У квітні 2025 року змінено вид угідь з пасовища на ріллю. 14 лютого 2025 року та 02 травня 2025 року були укладені додаткові угоди до спірного договору оренди. Представник міської ради вважав, що на даний час відповідач привів у відповідність фактичне користування спірною земельною ділянкою, тому наразі відсутній предмет спору, який існував на час звернення до суду. Вказував, що щодо заявленого клопотання представника відповідача покладається на розсуд суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма завершення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Закриваючи провадження у справі, суд повинен чітко викласти застосовану ним норму процесуального закону з посиланням на підпункт, пункт, частину статті тощо, та встановити обставини справи, що підтверджують правомірність закриття провадження у справі.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки у зв`язку з використанням її не за цільовим призначенням, розорюванням та засадженням сільськогосподарськими культурами.

У пункті постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.

У постановах від 12 грудня 2019 року № 904/1054/19, від 22 січня 2020 року № 468/1498/17, 05 серпня 2020 року № 468/1680/17-ц, від 16 листопада 2022 року № 914/291/22, від 24 травня 2023 року № 914/556/22 Верховний Суд виклав узагальнені висновки про те, що діяльність щодо розорювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, які за своїми характеристиками належить до пасовищ, порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання такої земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року № 473/4413/17 зазначено, що доводи відповідача про усунення ним порушення земельного законодавства не спростовують висновків апеляційного суду та правильність вирішення ним справи, оскільки у разі істотного порушення умов договору оренди землі (а саме нецільового використання земельної ділянки) для дострокового його розірвання за рішенням суду достатньо встановлення самого факту такого істотного порушення, а подальше його усунення не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору у зв`язку із невиконанням його умов.

У постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 197/757/20 викладено висновок, що для дострокового розірвання договору оренди землі достатньо встановлення факту розорювання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які за своїми характеристиками належать до пасовищ. Наявність самого факту нецільового використання земельної ділянки є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки за рішенням суду, а подальша зміна виду використання земельної ділянки не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору у зв`язку з невиконанням його умов.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки про те, що підстави для зміни або розірвання договору визначені у статті 651 ЦК України. За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві. Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини першої статті 611, абзац другий частини другої статті 651 ЦК України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося.

З огляду на зміст припису абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України інші випадки, ніж істотне порушення договору, для його зміни або розірвання у судовому порядку можуть бути встановлені законом або самим договором. Настання цих випадків зумовлює право сторони ініціювати у суді питання зміни чи розірвання відповідних правовідносин.

Разом з тим, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, які сформульовано у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 і полягають у тому, що догічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2025 року у справі № 177/1272/23 вказував, що якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Представник відповідача у поданому до суду клопотання зазначає, що у цій справі відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Водночас прокурор наполягала на розгляді справи, вказувала, що відсутні підстави для закриття провадження у справі з наведених представником відповідача підстав. Представник міської ради щодо заявленого клопотання покладався на розсуд суду.

Значене свідчить про наявність між сторонами неврегульованого питання та існування предмета спору.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 259, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Орленка Романа Едуардовича про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М. М. Пилипчук