03.06.2025 Справа № 756/2109/25
Справа № 756/2109/25
Провадження № 2/756/2626/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря Павлишина О.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

14.02.2025 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на її користь грошові кошти в розмірі 25000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 15.01.2025 року позивач о 17.44 здійснила переказ власних коштів в сумі 25000,00 грн. з карти АТ КБ «Приватбанк» на карту «монобанк» № НОМЕР_1 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Вказаний перерахунок коштів був помилковим, оскільки позивач мала намір здійснити переказ на карту № НОМЕР_2 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Надавач платіжних послуг АТ КБ «Приватбанк» перерахував помилковий переказ на рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджено квитанцією. 16.01.2025 року позивач зателефонувала в контактний центр АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та повідомила про помилковий переказ і просила його повернути. Відповідач відмовився повертати помилковий переказ. Оскільки грошові кошти набуті відповідачем безпідставно в силу помилки, то позивач має право на їх повернення.

Ухвалою судді від 04.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

31.03.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що банк є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є отримувачем коштів, перерахованих позивачем. Позивач проігнорувала вимогу Закону України «Про платіжні послуги» і безпідставно посилається на ст. 1212 ЦК України. Перерахування коштів відбулось на рахунок клієнта банку, і саме він є належним відповідачем. Позивачка пред`явила завідомо безпідставний позов до банку, що містить ознаки зловживання.

08.04.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодився з доводами відповідача про безпідставний позов, оскільки банк не надав доказів, що кошти отримала інша особа.

08.04.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання позивача про витребування доказів у відповідача, а саме інформації про власника рахунку, на який були переказані кошти позивачем.

Ухвалою суду від 23.05.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

02.06.2025 року до суду надійшли витребувані документи.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15.01.2025 року позивач о 17.44 здійснила переказ грошових коштів в сумі 25000,00 грн. з карти АТ КБ «Приватбанк» на карту «монобанк» № НОМЕР_1 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Позивач через чат (месенджер) звернулась до контакт-центру АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та повідомила про помилковий переказ і просила повернути кошти.

Відповідач повідомив, що одержувач не дав доручення на списання коштів, роз`яснив право стягувати кошти з неналежного одержувача в судовому порядку.

Згідно з наданою банком інформацією, власником рахунку, на який позивач переказала кошти, є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У статті 1 Закону України «Про платіжні послуги», визначені поняття:

неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;

платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього;

На підставі ч. 2 ст. 41 Закону України «Про платіжні послуги», ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи.

Згідно з ч. 6 ст. 41 Закону України «Про платіжні послуги», ініціювання платіжної операції є завершеним з моменту прийняття платіжної інструкції до виконання надавачем платіжних послуг платника.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги», платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції. У разі виявлення невідповідності інформації платник має відшкодувати надавачу платіжних послуг шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Оцінка доказів і мотиви суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цій справі позивач просить суд стягнути з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» безпідставно (помилково) перераховані грошові кошти на рахунок гр. ОСОБА_2 .

Водночас, в силу статей 1212, 1213 ЦК України, обов`язок повернення безпідставно набутих коштів покладений саме на набувача такого майна.

Відповідно до встановлених судом обставин, фактичним набувачем коштів в сумі 25000,00 грн. є гр. ОСОБА_2 , а не АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

В силу ст. 51, ч. 3 ст. 279 ЦПК України, заміна неналежного відповідача на цій стадії не допускається.

Отже, слід констатувати, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 77-81, 89, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя Є.В. Діденко