головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
провадження № 22-ц/824/1645/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чернецької Ганни Миколаївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, у якому просив суд встановити розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/2 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов обґрунтовано тим, що судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва № 755/13433/19 від 30 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вказує, що станом на теперішній час 1/4 частини з усіх видів його заробітку у середньому становить 7 500-8 000 грн на місяць.

Зазначає, що він сплачує кредит за квартиру у сумі 8 000 грн, частини якої відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року у справі № 755/4113/22 належить відповідачу, страхові платежі за цим кредитом у сумі 500 грн, утримує свою матір, яка перенесла онкооперацію.

Тобто позивач несе тягар утримання свого сина, квартири, яка є його тільки на половину, своєї матері, і від заробітку позивача на його особисті потреби залишається сума, яка не може забезпечити навіть його базові потреби.

Відповідач наразі ніде не працює, зустрічей з дитиною позивачу не надає.

З часу проживання сторін окремо відповідач надала одну зустріч з дитиною тривалістю 40 хв. При цьому хлопчик був одягнений у брудну одежу та не по сезону.

На вимогу позивача спеціалістами Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації проведене інспекційне відвідування відповідача з метою встановлення чи використовуються аліменти на дитину за цільовим призначенням.

Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 09 січня 2023 року одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (2 833 грн у 2023 році).

Тобто відповідач не витрачає аліменти, які вона отримує від позивача на свої потреби, а не на потреби дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено наявність обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернецька Г.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач несе тягар утримання свого сина, сплачує кредит, утримує свою матір і від заробітку позивача на його особисті потреби залишається сума, яка не може забезпечити навіть базові потреби позивача.

Звертає увагу, що відповідач не витрачає аліменти, які отримує від позивача, на дитину, а фактично використовує на свої потреби.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, який датований січнем 2023 року, застарілий та не може бути врахований судом при ухваленні рішення, враховуючи, що позов подано у серпні 2023 року, а з травня 2023 року відповідач разом з дитиною виїхала за межі України і з цього часу провести інспекційного відвідування неможливо.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Дімури І.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чернецька Г.М. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві на апеляційну скаргу просили розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року № 755/13433/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 22 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року у справі № 755/4113/22 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-11).

Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , складеного спеціалістами Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації 09 січня 2023 року, розмір аліментів на дитину перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку; одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини; одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів (а.с. 12).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), станом на 14 березня 2023 року заборгованість за виконавчим документом від 30 серпня 2019 року № 755/13433/19 відсутня (а.с. 18).

Матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_6 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області (м. Маріуполь Лівобережне), сума її пенсії за період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2023 року становить 36 082 грн 36 коп. (а.с. 20).

З медичної виписки щодо мамологічного обстеження від 09 червня 2022 року ОСОБА_6 у 2018 році проведені оперативні втручання онкооперація, лікувальні заходи: продовжити прийом тамоксифена, рекомендації: планова консультація через рік (а.с. 21).

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину, питання про зменшення яких порушується позивачем, стягнуто з нього на підставі судового наказу № 755/13433/19, виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 30 серпня 2019 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК України підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Суд видає судовий наказ про стягнення аліментів якщо заявником заявлена вимога, передбачена статтею 161 ЦПК України, форма і зміст заяви про видачу судового наказу відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, така заява є підсудною суду, до якого вона подана, та судом не встановлено підстав для відмови у видачі такого судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Зазначені норми процесуального законодавства щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів спрямовані на пришвидшення розгляду питань щодо матеріального забезпечення дітей та не передбачають встановлення судом під час розгляду заяви про видачу судового наказу обставин, передбачених статтею 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 170 ЦПК України також передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналіз вищезазначених норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що стаття 105 ЦПК України визначає право боржника звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу, однак зазначена норма не поширюється на аліментні зобов`язання. У разі незгоди з судовим наказом про стягнення аліментів боржник має право звернутися до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому главою 4 розділу V ЦПК України 2004 року, або з позовом про зменшення розміру аліментів, якщо судовий наказ видано відповідно до пункту 4 частини першої статті 96 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що позивач не надав доказів того, що його матеріальний стан та стан здоров`я змінився після видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу судом перевірялися лише наявність підстав для його видачі та не встановлювалися обставини передбачені статтею 182 СК України, оскільки це не передбачено розділом II Наказне провадження ЦПК України.

Крім того, розмір аліментів, стягнення яких вирішується у порядку наказного провадження, є чітко встановленим пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України відповідно до кількості дітей, а не визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи.

У такому випадку у разі оскарження судового наказу про стягнення аліментів шляхом звернення боржника із позовом про зменшення розміру аліментів, судом має бути встановлена відповідність розміру стягнутих аліментів обставинам, визначеним статтею 182 СК України, а не перевірити лише наявність доказів зміни таких обставин за час з моменту видачі судового наказу.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на нецільове використання відповідачем сплачених ним аліментів на дитину; перебування у нього на утриманні матері, яка отримує мінімальну пенсію та яка перенесла онкооперацію; сплату ним кредиту за спільне майно та страховку у сумі 8 000 грн.

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі.

Водночас, одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що відповідачка витрачає аліменти на дитину не за цільовим призначенням.

При цьому, відсутність усіх фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат не може бути єдиним і достатнім доказом, який доводить факт використання отримуваних ОСОБА_2 коштів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, які не пов`язані з утриманням і вихованням сина ОСОБА_3 .

Указаний висновок відповідає висновку, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/2334/16-ц (провадження № 61-11343св18).

Щодо доводів позивача щодо перебування на його утриманні його матері, яка отримує мінімальну пенсію та яка перенесла он кооперацію, апеляційний суд враховує таке.

Позивачем не надано доказів на підтвердження утримання матері ОСОБА_6 , а саме: відсутні докази щодо проживання разом, опіки над матір`ю у разі наявності хвороби, понесення витрат на її утримання.

Також позивачем не надано доказів понесення ним витрат на лікування його матері, а додана до позову медична виписка також не містить відомостей щодо призначення ОСОБА_6 дорогих лікувальних заходів.

Щодо доводів про сплату позивачем кредиту за спільне майно та страховки, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання позивача та відповідача, які виникли за договором про споживчий кредит на придбання нерухомого майна № 1788_020 від 28 грудня 2017 року, є спільними відповідно до договору поруки, № 2620, укладеного в той же день 28 грудня 2017 року (тобто виникло ще до обов`язку сплати аліментів), та самі по собі не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чернецької Ганни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 30 травня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська