Справа № 525/1606/24
Провадження №2/525/140/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Акрітова К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Акрітов Кіріак Костянтинович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Акрітова К.К., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 22.10.2004 шляхом укладення договору купівлі-продажу, який посвідчено нотаріально, нею було придбано у ОСОБА_3 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами були виконані всі умови договору. 10.10.2003 рішенням Великобагачанської селищної ради Яровому А.Г. було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №095893 було видано 22.10.2004, тобто в день укладення договору купівлі-продажу. Про дані обставини на момент укладення договору позивачу відомо не було, оскільки в тексті договору зазначено, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності, продавець жодних відомостей про набуття ним власності на землю не повідомляв. Зазначає, що проживає в даному будинку безперервно з моменту придбання і використовує земельну ділянку за її цільовим призначенням. Про існування Державного акту їй стало відомо тільки в червні 2024 року, коли вона хотіла оформити право власності на земельну ділянку на якій збудовано належний їй будинок.

Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :30:006:0006.

24.12.2024 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 31.01.2025, відповідачу роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позов (а.с. 39).

31.01.2025 та 24.02.2025 судом витребувано додаткові докази по справі (а.с. 49, 60). 04.03.2025 витребувані докази надійшли на адресу суду (а.с. 67-78).

20.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 82).

Ухвалою суду від 28.04.2025 було витребувано додаткову інформацію по справі (а.с. 89). 08.05.2025 та 26.05.2025 інформація надійшла на адресу суду (а.с. 95, 99).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Акрітов К.К. заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася. Подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 55).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши та проаналізувавши в сукупності усі докази зібрані по справі, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що 22.10.2004 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу серії ВВО №257215, за умовами якого продавець передає у власність покупця житловий будинок в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 1500 кв.м., яка знаходиться у постійному користуванні продавця. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Вороною В.І. та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №1652 (а.с. 11-12, 13).

20.12.2004 Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» було зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 у книзі №3 за реєстровим номером №303 (а.с.14).

Відповідно до рішення 8 сесії 24 скликання Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 10.10.2003 «Про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 » ОСОБА_3 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №095893 від 22.10.2004 ОСОБА_3 на підставі рішення 8 сесії 24 скликання від 10.10.2003 належить земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :30:006:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 15-16).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №9-16-0.63-2027/2-25 від 21.05.2025, за інформацією Відділу №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на ім`я ОСОБА_3 був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №095893 від 22.10.2004, реєстраційний номер №51, інформація щодо скасування (анулювання) вказаного державного акту відсутня (а.с. 99).

Відповідно до довідки №363 від 13.02.2023 виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради, рішенням 6 сесії Великобагачанської селищної ради сьомого скликання від 09.02.2016 вулицю Червоноармійську в селищі Велика Багачка перейменовано на Зарічна (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер ( а.с. 70 на звороті).

Згідно матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка ОСОБА_2 (а.с. 68-78).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю, або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований («superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею). За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.10.2004 до позивача перейшло право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці 0,15 га, при переході права власності на житловий будинок, відповідно до положень ст. 377 ЦК України, до позивача перейшло також право власності на вказану земельну ділянку.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :30:006:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Акрітов Кіріак Костянтинович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1549 від 04.10.2016 видане Радою адвокатів Полтавської області, адреса здійснення діяльності: вул. Воскресінська, 9, оф. 9, м. Миргород, Полтавська область;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 06.06.2025.

Суддя Я.В. Прасол