Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Волкової Н.С.,

за участю секретаря Заїчко Д.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості його 1/2 частини,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просить визнати спільним майном подружжя автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача вартість частини автомобіля в сумі 165 211,00 грн та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 07.06.2008 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак шлюбні відносини були припинені після того, як позивач виявила, що відповідач зраджує її, тому 25.04.2024 відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири. В період шлюбу 27.06.2023 за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль відповідач 28.10.2024 продав своїй сестрі ОСОБА_5 . Так як автомобіль було продано після припинення шлюбних відносин, кошти від його продажу отримав лише відповідач, відтак позивач просить стягнути грошову компенсацію у вигляді 1/2 частини його ринкової вартості, що складає 165 211 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті одинадцять) гривень та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості його 1/2 частини, направлено за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області.

Дана цивільна справа надійшла до суду 18 листопада 2024 року.

Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, визначено головуючого суддю Волкову Н.С.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2024 року постановлено відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості його 1/2 частини. Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області на 19 грудня 2024 року. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У підготовчому судовому засіданні 19 грудня 2024 року відповідач подав письмові заперечення на позовну заяву пояснивши, що позовні вимоги не відповідають дійсності, адже автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний відповідачем за власні кошти в червні 2023 року, а саме за 275 000,00 грн, для використання виключно в робочих цілях, так як з 2022 і по сьогоднішній час він проходить військову службу в в/ч НОМЕР_2 , виконуючи завдання безпосередньо в зоні бойових дій. Відповідач указав, що для своєчасного виконання своїх службових обов`язків сторонами було прийнято рішення про придбання транспортного засобу, за власні кошти відповідача, так як позивач станом на 2023 та 2024 рік отримувала мінімальну заробітну плату. За весь час експлуатації транспортного засобу він зазнав значних технічних та механічних пошкоджень, так як здебільшого використовувався в зоні бойових дій, вартість ремонтних робіт даного автомобіля був для сторін занадто дорогим, тому в березні 2024 року було прийнято рішення щодо продажу автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Оцінивши технічний стан транспортного засобу, сторонами визначено ціну приблизно до 100 000,00 грн, після чого він був проданий в жовтні 2024 року за 100 000,00 грн, громадянці ОСОБА_5 , згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4964659 від 28.10.2024. Відповідач наголосив, що про технічний стан та реальну ринкову вартість автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 позивач знала, тому з сумою визначеною в позовній заяві не погоджується. Рішення щодо продажу автомобіля було прийнято в березні 2024 року, а сімейні відносини фактично розірвані в квітні 2024 року, відповідач запевняє, що особисто перераховував та продовжує перераховувати на користь позивача пошти як за транспортний засіб, так і для життя позивача, яка отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач указав, що грошові кошти позивач використовує на власний розсуд, та без всілякого контролю з його сторони. Загальна сума отриманих позивачем коштів за 2024 рік становить 181 500,00 грн, відтак відповідач вважає, що кошти отримані з продажу технічно несправного транспортного засобу були виплачені позивачу в повній мірі без рішення суду, а жодних додатків, які б мали підтвердити факт вартості транспортного засобу в сумі 330 422,00 грн до матеріалів позовної заяви позивач не додала.

У підготовчому судовому засіданні 19 грудня 2024 року представник позивача адвокат Хомік С.Г. заявив клопотання про витребування з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області інформації про реєстрацію автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року клопотання представника задоволено, призначено підготовче судове засідання на 24 січня 2025 року.

03 січня 2025 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, у якому клопотала про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування пояснила, що відповідач у своїх запереченнях вказує, про те що автомобіль було придбано за його власні кошти, однак жодного доказу цього суду не надав та не міг надати, так як спірне майно було придбано за спільні кошти та є спільним майном подружжя, до того ж придбався для потреб сім`ї та використовувався сторонами як сімейний автомобіль. У своїх запереченнях відповідач підтверджує, що подружні відносини були припинені в квітні 2024 року, а автомобіль було продано 28.10.2024. Відповідач посилається на те, що перераховував позивачу кошти як за транспортний засіб так і для життя позивача, про що надав платіжні інструкції, однак не вказав, що після розпаду сім`ї між ними була усна домовленість, про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, що ним і було зроблено в період з квітня по жовтень 2024 року. Перераховані позивачу кошти не можуть бути компенсацією за частку в транспортного засобу, так як в цей період автомобіль ще не було продано. Крім того, позивач наголошує, що це не може бути компенсацією, так як відповідач сам собі протирічить, стверджуючи, що автомобіль є його особистою власністю та придбаний за його власні кошти, а факт продажу автомобіля відповідачем своїй рідній сестрі підтверджує намагання позбавити позивача частки в спільному майні подружжя.

У підготовчому судовому засіданні 24 січня 2025 року представник позивача - адвокат Хомік С.Г. заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсної середньої ринкової вартості автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, що є предметом спору, оскільки огляд автомобіля експертом може бути неможливий у зв`язку з його відчуженням відповідачем, просить також поставити на вирішення експерта питання про вартість аналогічного автомобіля.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 січня 2025 року клопотання представника позивача адвоката Хоміка С.Г. про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено, провадження в справі зупинено до одержання висновку експерта.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2025 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини та призначено підготовче судове засідання на 17 березня 2025 року.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на пред`явлення зустрічного позову відмовлено; відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину майна; роз`яснено позивачу за зустрічним позовом його права на звернення з таким самим позовом у загальному порядку.

У підготовчому судовому засіданні 17 березня 2025 року за клопотанням відповідача, до матеріалів справи долучено позицію Великої Палати Верховного Суду, також за клопотанням представника позивача адвоката Хоміка С.Г. до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги від 06 листопада 2024 року, копію рахунку №11 від 14.02.2025 та копію платіжної інструкції.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Хомік С.Г. уточнив позовні вимоги в частині суми грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля «Ford Mondeo», що належить стягнути з відповідача на користь позивача, яка, виходячи з висновку судової автотоварознавчої експертизи, складає 145 890 грн. 50 коп. Зазначив, що відповідач не подав до суду доказів про те, що спірний автомобіль придбано ним за особисті кошти. Крім того, посилався на те, що платіжні інструкції, які відповідач долучив до матеріалів справи, не є доказами сплати позивачу компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, оскільки автомобіль було продано відповідачем 28.10.2024, а платіжні інструкції датовані за період з квітня по жовтень 2024 року, тобто до моменту продажу автомобіля, тому не можуть бути коштами, отриманими від його реалізації. Щодо посилань відповідача на те, що звіт про оцінку транспортного засобу складено без його огляду, а тому не є належним доказом по справі представник позивача зазначив, що автомобіль відповідач відчужив своїй сестрі; відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 23 від 18.02.2025, експерт пропонував відповідачу надати доступ до спірного автомобіля з метою проведення експертизи, однак відповідач повідомив про неможливість надання його на огляд у зв`язку із його відсутністю. Крім того зазначив, що практика Верховного Суду, зокрема постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі №752/16797/14-ц, на яку посилається відповідач, не є релевантною щодо обставин цієї справи. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені нею у зв`язку з проведенням експертизи по справі та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила, що у квітні 2024 їх з відповідачем шлюбні відносини припинені у зв`язку з подружньою зрадою відповідача. Спірний автомобіль було придбано за їх з відповідачем спільні кошти, які вона особисто збирала. Будь-яких домовленостей щодо продажу вказаного автомобіля чи перерахунку відповідачем їй коштів в рахунок компенсації від продажу між ними не було. Кошти, які відповідач їй сплачував згідно долучених до справи платіжних інструкцій, були коштами в рахунок сплати аліментів на підставі усної домовленості. Автомобіль відповідач продав своїй рідній сестрі, однак їй відомо, що вказаний автомобіль фактично знаходиться у користуванні відповідача. Повідомила також суд, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2024 шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що між ним і позивачем була усна домовленість, згідно з якою для виконання ним обов`язків військової служби прийнято рішення про придбання спірного автомобіля. Позивач зазначає, що кошти на придбання автомобілю збирала вона, однак заробляв гроші він. Зазначив, що оскільки вказаний автомобіль використовувався, здебільшого, в зоні бойових дій, він зазнав значних пошкоджень. Відповідач посилався на те, що звіт про оцінку спірного автомобіля складено без його огляду, а тому не є належним доказом по справі, про що наявна практика Верховного Суду, зокрема постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі №752/16797/14-ц. Посилаючись на вказане, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що з 07 червня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області (актовий запис №490).

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №735), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) №31/31/06/С-2950-2483-2024 від 05.11.2024 позивачу повідомлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру вказаний транспортний засіб «Ford Mondeo», універсал, 2010 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см. куб., 30.10.2024 перереєстрований на нового власника через електронні сервіси та зовнішні ресурси.

З довідки про доходи в/ч НОМЕР_2 №1856/3923 від 26.11.2024 видана ОСОБА_3 вбачається, що загальна сума нарахованого доходу за період з 25.02.2022 по 31.10.2024 становить 1 975 537 (один мільйон дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 67 копійок.

Згідно з витягу «Дія» 28.10.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4964659 - «Ford Mondeo», 2010 року випуску, колір сірий, VIN НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до копій платіжних інструкцій за період з 09.04.2024 по 23.10.2024, ОСОБА_3 перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 181 500,00 грн, з призначенням платежів: «премія вересень», «комуналка», «премія серпень», «переказ власних коштів», «премія липень», «комуналка липень», «премія червень», «зп червень», «премія травень», «зп травень», «премія березень, квітень».

З копії посвідчення серії НОМЕР_7 вбачається, що ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) №31/31/7141-11244-2024 від 26.12.2024 на запит суду повідомлено, що автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_8 було зареєстровано 27.06.2023 за ОСОБА_3 на підставі договору укладеному в ТСЦ. Також повідомлено, що 30.10.2024 даний автомобіль було перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу укладеному через електронні сервіси та зовнішні ресурси.

Висновком експерта № 23 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №707/8734/24, складеного 18 лютого 2025 року встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , на час проведення експертизи становить 291 781 (двісті дев`яносто одну тисячу сімсот вісімдесят одну) гривню. Підбір аналога даного КТЗ не проводився, оскільки в матеріалах справи №711/8734/24 наданої експерту достатньо інформаційних даних для ідентифікації даного транспорту, та дачі висновку по визначенню його середньої ринкової вартості.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке саме положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), та підтримується Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 509/2831/19 (провадження № 61-6321св23), що свідчить про сталість відповідної правової позиції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) вказано, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).

Тобто у разі відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь третьої особи позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини його вартості, визначеної на час розгляду справи, а не визнання права власності на 1/2 його частини, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 03 квітня 2024 року у справі № 210/2492/19 (провадження № 61-6037св23).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторін, а саме 27.06.2023 зареєстровано за ОСОБА_3 автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску кузов № НОМЕР_8 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Доводи відповідача про те, що він придбав спірний автомобіль за особисті кошти, суд відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів цих обставин відповідач суду не надав, не спростував презумпцію спільності такого майна подружжя.

Судом також встановлено, що в квітні 2024 фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені, про вказаний факт зазначала позивач і відповідачем це не оспорювалось.

28.10.2024 відповідач розпорядився спільним майном на власний розсуд без повідомлення та згоди позивача.

Відповідач не довів належними доказами, що отримав згоду на відчуження автомобіля у ОСОБА_1 , і що розпорядившись спільним майном подружжя на власний розсуд, сплатив частку отриманих від продажу автомобіля коштів позивачу.

При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду в постановах від 30 січня 2019 року в справі № 158/2229/16-ц, від 10 червня 2022 року в справі № 544/856/20, від 01 березня 2023 року в справі № 359/10855/19, від 20 грудня 2023 року в справі № 127/21002/21 про те, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи ОСОБА_3 , що він перераховував кошти від продажу автомобіля позивачу, як і його посилання на платіжні інструкції за період з 09.04.2024 по 23.10.2024, оскільки такі не доводять вказаний вище факт через те, що ці кошти перераховувались позивачу ще до моменту продажу автомобіля відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) сформовано правовий висновок, згідно з яким у разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, слід визначити ринкову вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).

Позивач та її представник на обґрунтування вартості спірного автомобіля заявили клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсної середньої ринкової вартості автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску. Суд задовольнив вказане клопотання та призначив по справі судову автотоварознавчу експертизу. Висновком експерта № 23 судової автотоварознавчої експертизи складеного 18 лютого 2025 року встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , на час проведення експертизи становить 291 781 (двісті дев`яносто одну тисячу сімсот вісімдесят одну) гривню.

Судом було роз`яснено відповідачу його права, зокрема, право заявити клопотання та подати докази суду. Разом з тим, клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи до суду відповідачем подано не було. Доказів на спростування указаного розміру ринкової вартості автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, відповідач суду не надав.

Доводи відповідача, що при визначенні вартості автомобіля має враховуватися ціна, що указана в договорі купівлі-продажу транспортного засобу та технічний стан транспортного засобу на момент продажу, суд до уваги не бере, оскільки така вартість автомобіля не є ринковою, а є договірною та погоджується між сторонами договору, а позивач стороною такого договору не була.

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489530,00 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 визначено, що сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Суд відхиляє доводи відповідача, що судова автотоварознавча експертиза у цій справі була проведена без огляду транспортного засобу, а тому висновок експерта не є належним доказом по справі. Як вбачається з висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, експерт пропонував надати на огляд транспортний засіб, однак відповідач повідомив експерта про неможливість надання його на огляд у зв`язку з його відчуженням своїй сестрі. Оскільки ОСОБА_3 продав спірний автомобіль без отримання згоди ОСОБА_1 , через такі дії відповідача експерт був позбавлений можливості оглянути вказаний автомобіль.

Таким чином, оцінивши вказаний висновок експерта, суд не знаходить жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про його необґрунтованість, неправильність, а тому він є належним та допустимим доказом у справі. Протилежного відповідачем не доведено.

Посилання ОСОБА_3 на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі №752/16797/14-ц, де предметом судового розгляду було відшкодування шкоди, суд не приймає до уваги, оскільки вказана постанова не є релевантною щодо обставин цієї справи.

З урахуванням викладено, беручи до уваги, що транспортний засіб було придбано в період перебування подружжя у шлюбі, він був об`єктом спільної сумісної власності, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, відповідач без згоди позивача відчужив цей автомобіль, а тому суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для визнання спірного автомобіля спільним майном подружжя та зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 145 890 грн. 50 коп.

Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_6 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до п. п.12, 13 ч. 1ст. 5Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, від сплати судового збору вищезазначені особи звільняються лише у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків чи у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тобто передбачених як для учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України.

Справа про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості його 1/2 частини не відноситься до вказаної категорії справ.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З платіжної інструкції № 2.95502235.1 від 17.02.2025 вбачається, що позивачем ОСОБА_1 було сплачено за рахунком №11 від 14.02.2025 на користь експерта ОСОБА_7 3500,00 грн. за визначення середньої ринкової вартості автомобіля «Ford Mondeo», НОМЕР_1 .

Тож з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3500,00 грн.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога позивачеві у справі надавалась адвокатом Хомік С.Г. на підставі Договору про надання правової допомоги від 06.11.2024.

Згідно п.3.1. Договору за правову допомогу замовник зобов`язується сплатити гонорар в сумі 13 000 грн.

З квитанції №0.0..1 від 06.11.2024 вбачається, що Спіян Л.В. на виконання умов Договору про надання правової допомоги сплатила адвокату Хомік С.Г. 13 000 гривень.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Досліджуючи надані представником позивача адвокатом Хомік С.Г. докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі, розміру витрат на правничу допомогу та їх співмірності зі складністю справи, тож підстав для зменшення зазначених судових витрат суд не вбачає.

Враховуючи складність справи, тривалість витраченого адвокатом часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих адвокатом послуг, значення справи для позивача, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає повному задоволенню в сумі 13 000 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільним майном подружжя та стягнення

компенсації вартості його 1/2 частини задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя автомобіль «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Ford Mondeo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 145 890 (сто сорок п`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 50 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. сплачених позивачем за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття по станови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2025 року.

Суддя: Н. С. Волкова