Справа № 465/499/24
Провадження 2/465/1119/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

за участю секретаря судового засідання Балаболки В.В.,

представника відповідача Лилика В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивує тим, що 21 квітня 2023 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mercedes-Benz Е200 д.н.з НОМЕР_1 , в м. Львові по вул. Городоцька, 40 не вибрав безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/3261/23 від 08.05.2023 року відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" в якій на момент вищевказаної дорожньо транспортної пригоди була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника (водія) наземного транспортного засобу, відмовилась виплатити позивачу страхове відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_2 у повному обсязі, виплативши лише частину страхового відшкодування.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 55224,71 гривні 71 коп., що підтверджується звітом №1118/23.16.05.2023 року ТзОВ АК "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС" (), відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля без ПДВ складає 55224,71 гривні 71 коп. 06.06.2023 року вказаний звіт та заяву про страхове відшкодування позивач надіслав у ТДВ СК "Альфа-Гарант" в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

15.06.2023 року ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" надіслала на банківський рахунок позивача страхове відшкодування у сумі 24097 (двадцять чотири тисячі дев`яносто сім) гривень не доплативши 31127гривень.

На усні та письмові звернення ТДВ СК"Альфа-Гарант" не реагує, відповіді не надає, решту коштів страхового відшкодування не перераховує. Оскільки ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" відмовляється виплатити страхове відшкодування у повному обсязі, позивач 15.10.2023 року надіслав відповідачу претензію на суму 31127 гривень з вимогою сплатити відшкодування понесених матеріальних збитків внаслідок ДТП з вини відповідача в добровільному порядку, яка залишилась без відповіді. Позивач також звернувся до відповідача усно по телефону з проханням врегулювати сплату відшкодування, але отримав категоричну відмову.

Зважаючи на вищевикладені обставини, вважає, що ОСОБА_2 , зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати, які він мусить зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт, та відповідно сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 31127 гривень. Крім того, повинен сплатити 3500 грн. витрат на експертні послуги (копії рахунку №1118 та акту прийому передачі виконаних робіт ТзОВ АК Експерт-Сервіс 18.05.2023 року.).

Окрім цього, вказує, що протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачеві довелося самостійно шукати гроші для евакуації, зберігання, оплати експертизи автомобіля, через що позивач тривалий час не міг вночі спокійно спати, вільно пересуватись в звичному режимі. Оскільки позивач є інвалідом третьої групи та є особою пенсійного віку з мізерним пенсійним забезпеченням в розмірі 2550грн. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, піднявся рівень цукру в крові (позивач хворіє на цукровий діабет типу 2), підвищився артеріальний тиску понад норму, постійні болі голови. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Внаслідок вищеописаних обставин та після категоричної відмови відповідача 16.10.2023 року посприяти у виплаті страхового відшкодування через ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" та виплачувати відшкодування в будь-який спосіб, позивача 28.10.2023 року було госпіталізовано в ургентному порядку з діагнозом "гострий трансмуральний інфаркт передньої стінки міокарда" до кардіологічного відділення КНП ЛОР "Львівська Обласна Клінічна Лікарня" йому провели хірургічне втручання (стентування LAD). Крім того, на тривалий час після ДТП позивачеві та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні.

Враховуючи подану заяву про зміну предмета позову просить стягнути з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 31 076,81 грн. доплати страхового відшкодування. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 681,38 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 500,00 грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500,00 грн. вартості оцінки автомобіля та судові витрати зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лилика В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що відповідно до полісу обов`язкового страхування №214037772 розмір ліміту страхового відшкодування, а саме: страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну майну 160 000,00 гривень 00 копійок. Сума, яка була виставлена позивачем до ТзДВ "СК "Альфа - Гарант" становить 58 725 гривень, відповідно в межах ліміту страхового відшкодування відповідно звернення позивача до відповідача з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди є передчасним та безпідставним.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представниці відповідача ТДВ "СК "Альфа - Гарант" - адвокатки Олійник Є.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що порядок здійснення страхового відшкодування врегульований спеціальним законом Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Крім того, відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "Якщо норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

21.04.2023 року м. Львів, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mercedes-Benz Е200 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz Е200 д.н.з. НОМЕР_1 , на момент скоєння вищевказаної ДТП, була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214037772.

15.06.2023 року ТДВ СК "Альфа-Гарант", у відповідності до вимог ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було сплачено страхове відшкодування на користь позивача, у розмірі 24147,90 грн., що підтверджується позивачем у позовній заяві, зважаючи на наступні обставини справи: 27.04.2023 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" отримало від позивача повідомлення про ДТП, а згодом 08.06.2023 року заяву про страхове відшкодування.

02.05.2023 року представником ТДВ СК "Альфа-Гарант" було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_3 та складено протокол огляду.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до (лімітів відповідальності, відшкодовує, у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була аподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

ТДВ СК "Альфа-Гарант", керуючись ст. ст. 22, 29, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернулось до оцінювача ОСОБА_3 для проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 та визначення розміру матеріальної шкоди, оцінювачем було складено Звіт № ЦВ/23/2026 від 08.06.2023 року, відповідно до якого: вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 28 760 гривень 89 копійок з ПДВ на вартість матеріалів та складових та 27 347 гривень 91 копійка - без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

Відповідно до п. 36.2, ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного, відповідно до законодавства, податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач не надав страховику чи суду доказів, щодо здійснення ремонту, а тому розмір страхового відшкодуван ня має бути зменшений на суму ПДВ.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до абзацу другого п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та, враховуючи те, що Договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №214037772 передбачено франшизу у розмірі 3200.00 грн. ТДВ СК "Альфа-Гарант" сплатило страхове відшкодування з наступним розрахунком:27347,91грн. (розмір матеріального збитку без ПДВ)-3200грн. (франшиза)=24147,90.

На виконання вимог ст. 36 Закону України "Про обов`язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та 15.06.2023 року, сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 24147 гривень 90 копійок. Відповідач виконав вимоги, передбачені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відшкодувавши у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну позивача, через що у позивача відсутні підстави для самостійного визначення розміру шкоди.

Звертають увагу на те, що відповідач направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , для визначення причин настання страхового випадку та розміру завданих збитків з дотриманням строку, встановленого п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за таких обставин-відсутні підстави, визначені у п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які надають право позивачу самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди.

Що стосується Експертизи №118/23 від 16.05.2023 року, проведеної на замовлення позивача, вказують: відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду експертною установою, визначеною судом та, відповідно судовим експертом, попередженим за дачу завідомо неправдивого висновку до суду, проте експертиза № 118/23 від 16.05.2023 року не являється такою.

Звіт № ЦВ/23/2026, виконаний на замовлення ТДВ СК "Альфа-Гарант", на момент розгляду в суді є дійсний та не спростований, крім того експертиза, виконана на замовлення позивача проведена за його власною ініціативою не може спростувати експертизу, проведену на замовлення ТДВ СК "Альфа-Гарант", оскільки проведена не на підставі ухвали суду. У зв`язку з чим, у ТДВ СК "Альфа-Гарант" відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного відповідно до висновку №1118/23 від 16.05.2023.

Наголошують, що позивач не надав доказів документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , що б свідчило про те, що суми страхового відшкодування недостатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу, Актів виконаних робіт та платіжних документів, з приводу проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу не надано, а тому заявлені вимоги є безпідставними.

Оскільки, позивач не довів належними засобами доказування законність своїх вимог та підставу їх виникнення, тому належним розміром страхового відшкодування (за шкоду, завдану транспортному засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП) є сума, у розмірі 24 147,90 грн., розрахована ТДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі Звіту № ЦВ/23/2026 від 08.06.2023 року, яку було сплачено позивачу, у строки передбачені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

21.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив ТДВ СК "Альфа-Гарант", у якій вказує, що статтею 29 Закону визначено, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання такого власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Аналізуючи вищенаведений п. 34.4 ст. 34 Закону, можна зробити висновок, що потерпілий має право залучити аварійного комісара або експерта для визначення розміру збитків.

Звертаю увагу, що з метою відшкодування завданих збитків потерпілий звернувся до ТДВ СК "Альфа-Гарант" із заявою про страхове відшкодування та відповідними документами. ТДВ СК "Альфа-Гарант" здійснило розрахунок страхового відшкодування та в подальшому виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 24 147,90 грн. Враховуючи, що даної суми не достатньо для проведення ремонту пошкодженого ТЗ "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , позивач звернувся до ТОВ АК "Експерт Сервіс". Відповідно до Звіту № 1118/23 від 16.05.2023 р. про оцінку автомобіля "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , встановлено, зокрема: вартість відновлювального ремонту автомобіля "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , без ПДВ складає 68 906,09 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , без ПДВ складає 55 224,71 грн.

Враховуючи наведене, виплачений ТДВ СК "Альфа-Гарант" розмір страхового відшкодування занижений та не відповідає реальному розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням належного йому ТЗ "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 21.04.2023 р., у зв`язку із чим з ТДВ СК "Альфа-Гарант" підлягає стягненню доплата страхового відшкодування у вигляді різниці між реальною вартістю відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням: 55 224,71 грн. 24 147,90 грн. = 31 076,81 грн., де: 55 224,71 грн. вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових; 24 147,90 грн. розмір виплаченого страхового відшкодування.

Отже, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , визначена ТОВ АК "Експерт Сервіс"з урахуванням зносу (ст. 29 Закону), без врахування втрати товарної вартості (п. 32.7 ст. 32 Закону) та без врахування ПДВ (п. 36.2 ст. 36 Закону), тобто згідно вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В матеріалах справи наявні докази того, що позивач одразу після отримання інформації від ТДВ СК "Альфа-Гарант" про розмір страхового відшкодування не погоджувався з таким, оскільки такий був явно заниженим та не відповідав реальній вартості відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу, а саме: позивач звернувся до ТОВ АК "Експерт Сервіс" та отримав Звіт № 1118/23 від 16.05.2023 р. про оцінку автомобіля "ВАЗ 21114", д.н.з. НОМЕР_2 , який було надано відповідачу-2 разом із заявою від 11.07.2023 р. про доплату страхового відшкодування; позивач звернувся із скаргою від 12.10.2023 р. до моторно-транспортного страхового бюро України.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюрою С.М. від 26.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.06.2024 залучено до участі у справі ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2025 виключено зі складу третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТДВ Страхову компанію "Альфа-Гарант". Залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди співвідповідача ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант".

В судове засідання позивач не з`явився, однак представник позивача у поданій відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 -адвокат Лилик В.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представниця відповідача ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" в судове засідання не з`явилася, хоча й про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що 21.04.2023 о 21год.20 хв. у м.Львові на вул. Городоцькій, 40, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Е200, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , спричинивши транспортним засобам механічні пошкодження, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 08.05.2023 у справі 461/3261/23 ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 18.05.2023.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.04.2023, а також вина у такій ОСОБА_2 , визначена судовим рішення, яке набрало законної сили, в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як володільця автомобіля марки Mercedes-Benz Е200, д.н.з. НОМЕР_4 , була застрахована у ПДВ "СК "Альфа-Гарант" відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214037772 від 08.04.2023.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , від 12.06.2013 власником транспортного засобу "ВАЗ 21114" д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1

27.04.2023 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" отримало від ОСОБА_1 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

02.05.2023 року представником ТДВ СК "Альфа-Гарант" було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_3 та складено протокол огляду.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 08.06.2023 виконаного на замовлення від ТДВ СК "Альфа-Гарант" щодо оцінки матеріального збитку, завданого власнику майна ВАЗ 21114, р.н. НОМЕР_2 , 2005 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , внаслідок його пошкодження при ДТП на дату оцінки 21.04.2023 - вартість матеріального збитку завданого власнику майна ВАЗ 21114, р.н. НОМЕР_2 , 2005 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 внаслідок ДТП складає 28760,89 грн. з ПДВ на вартість матеріалів та складових; вартість матеріального збитку завданого власнику майна ВАЗ 21114, р.н. НОМЕР_2 , 2005 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 внаслідок ДТП складає 27347,91 грн. без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

08.06.2023 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" отримало від ОСОБА_1 заяву про страхове відшкодування.

15.06.2023 ТДВ СК "Альфа-Гарант"здійснено страхове відшкодування в розмірі 24 147,90 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач покликається на те, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є заниженою та не відповідає реальному розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням належного йому ТЗ ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки вартість завданих позивачу збитків є значно вищою.

З цих підстав, позивачем до позовної заяви було долучено звіт № 1118/23 від 16.05.2023 року виготовленого ТзОВ АК "Експерт Сервіс", оцінювачем ОСОБА_4 . Відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 без ПДВ складає 68906,09 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 без ПДВ складає 55224,71 грн., ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 складає 84537,60.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

Відповідно до ст. 386 ЦК України захист права власності забезпечується, в тому числі правом власника на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1, 3 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 1192 ЦК передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом вказаних норм (за загальним правилом) шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Так, відповідно до положень ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (ст. 3 Закону).

За правилами статті 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статті 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Окрім цього, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс 18).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц, від 02 червня 2022 року у справі №638/10072/17, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

З огляду на обставини справи, доцільним є визначення розміру збитків, згідно з звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу виготовленого на замовлення від ТДВ СК "АльфаГарант" №23/2023 від 08.06.2023 року, оскільки, відсутні підстави, визначені у п.34.3 ст. 34 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які надають право позивачу самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди.

Крім того, замовлений позивачем звіт, складений на його замовлення, не зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, від 20.12.2023 у справі № 172/313/21.

Якщо у наданому учасником справи висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, він не є належним та допустимим доказом.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Як вбачається з наданого до позовної заяви стороною позивача висновку експерта (звіту №1118/23 про оцінку оатомобіля ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного оцінювачем ОСОБА_4 ) у такому не зазначено, що експерт був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що такий підготовлено для подання до суду. Крім того, такий висновок замовлений позивачем в день ДТП.

Клопотань про призначення судової експертизи ОСОБА_1 та його представником під час розгляду справи не заявлялись.

Представник позивача не обґрунтував та не вказав обставин, відповідно до яких звіт виготовлений на замовлення ТДВ СК "АльфаГарант" №23/2023 від 08.06.2023 року, не відповідає чинному законодавству, містить неточності тощо. На переконання суду, вказаний звіт є належним доказом, а отже приймається судом до уваги як доказ на підтвердження розміру матеріальних збитків.

Як встановлено судом, ТДВ СК "АльфаГарант" виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 24147,90 грн., (27347,90 грн.-вартість матеріального збитку без ПДВ, 3200 грн. - франшиза=24147,90 грн.), а тому позовні вимоги до такої задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення з нього різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виходячи з системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства України, суд зазначає, що позивачем не доведено проведення ремонтних робіт транспортного засобу, який зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.04.2023, а відтак ним не доведено понесення більших витрат, ніж встановлено звітом №23/2023 від 08.06.2023 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

За наведених підстав, позов в частині вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 25 500 грн. суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При оцінці обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується доведену у встановленому порядку вину ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.04.2023.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із того, що негативні наслідки, завдані позивачу ОСОБА_1 , як власнику та водію транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.04.2023 року, призвели до порушення звичного режиму життя, оскільки позивач є інвалідом ІІІ групи та хворіє на цукровий діабет типу 2, у нього погіршився стан здоров`я. Крім того 28.10.2023 року позивача було госпіталізовано в ургентному порядку з діагнозом "гострий трансмуральний інфаркт передньої стінки міокарда" до кардіологічного відділення КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна лікарня", де йому провели хірургічне втручання (стенування LAD) останній зазнав фізичного болю та страждань. Крім того, на час після ДТП позивачеві довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні.

Викладені вище обставини безумовно потягнули за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного способу життя таких, останнй змушений пересуватись без автомобіля, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, у фізичному та психологічному болі та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , як з особи, визнаної винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, грошова сума в розмірі 15000,00 грн., такий розміри відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумними та співмірними з моральними стражданнями, які заподіяні позивачам.

Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Що стосується вимоги до ОСОБА_2 про стягнення на його користь витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертного дослідження у розмірі 3500,00 грн. то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) зазначила, що не вбачається будь-яких перешкод для відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, за умови, якщо він відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та якщо суд врахував цей висновок експерта як доказ.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди та отримання такого відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, у звіті відсутні дані, що такий підготовлений для подання його до суду, такий судом до уваги як належний доказав не брався, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку вищевказаного звіту.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, такі витрати залишаються за позивачем.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог позивача (24,95% задоволених позовних вимог та відповідно 75,05% відмовлених позовних вимог), виходячи з розміру судового збору, який був сплачений позивачем за заявлені ним позовні вимоги (2422,40 грн.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 604,39 грн. ( 15000*100:60127=24,95%; 2422,40*24,95:100=604,39).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 604 (шістсот чотири) грн. 39 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», , адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Суддя Дзеньдзюра С.М.