З А О Ч Н Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Петренко Ю.С.,
Справа № 629/1219/25
Номер провадження 2/629/572/25
третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області
третя особа Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу про визначення місця проживання дитини з матір`ю,
Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю, посилаючись на те, що з 04 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2024. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Питання матеріального утримання доньки було вирішень добровільно, шляхом укладення письмового договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого 12 серпня 2024 року приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. В серпні 2024 року відповідач без погодження з позивачем, зняв останню з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, донька залишається бути зареєстрованою за вказаною адресою, хоча фактично з часу припинення шлюбних відносин проживає разом зі позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати згоду на реєстрацію проживання доньки за адресою місця проживання позивача. Однак вказані прохання ОСОБА_2 залишені без розгляду та фактично проігноровані. Донька повідомила про те, що вона боїться, що батько може її забрати та не повернути додому (до її фактичного місця проживання). Що в кінцевому результаті негативно відобразиться на психоемоційному стані дитини. В результаті чого, для отримання психологічної допомоги дитині, позивач змушена була звертатися до психолога Лозівського міського центру соціальних служб. Наведені обставини змушують позивача в судовому порядку вирішувати питання щодо визначення місця проживання доньки з позивачем, як матір`ю, яка в змозі забезпечити безпечні, належні та необхідні умови для життя, розвитку та виховання дитини. За місцем проживання доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , створені належні житлові умови, всі потреби дитини в одязі та взутті, продуктах харчування, іграшках, гаджетах тощо задоволені повністю. Дитина навчається в КЗ «Лозівський ліцей № 7» в 3 «В» класі. Позивач офіційно працевлаштована, працює на посаді завідувача сектору обліку комунального майна та житлових питань відділу з питань управління комунальним майном Лозівської міської ради Харківської області. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась. Відповідач наразі жодним чином не проявляє своєї зацікавленості щодо життя та розвитку дитини, створює різноманітні ситуації, які негативно впливають на психоемоційний стан дитини, ігнорує необхідність реєстрації місця проживання дитини за адресою проживання матері. З урахуванням наведеного, відповідач фактично не погоджується мирним шляхом вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини. Визначення місця проживання дитини разом зі матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, створюватиме передумови для надійного середовища перебування, навчання, розвитку дитини та безпеки дитини. На підставі вищевикладеного, просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Смірнова Н.А у судове засідання не з`явилися, представник позивача просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, за адресою зареєстрованого місця проживання, причину неявки суду не повідомив, з заявами про ознайомлення зі справою до суду не звертався, будь-яких заяв по суті не подавав, правом подання відзиву не скористався.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Лобенко Т.Г., Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Трофимчук О.В. у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимоги.
Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.10.2013 по 11.11. 2024 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області про розірвання шлюбу від 11.11.2024.
Сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.10.2016.
12.08.2024 між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О.12.08.2024, зареєстрований в реєстрі за №1943.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.10.2016, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається зі заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) остання звернулася до Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області з питання зняття її доньки ОСОБА_5 з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, у вчинені вказаної дії відмовлено, у зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини.
ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надати нотаріально завірену згоду на реєстрацію місця проживання їхньої спільної дитини разом з матір`ю.
Із акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини облаштовано окрему кімнату, в наявності одяг, взуття, іграшки, розвивальні ігри, планшет. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , співмешканець - ОСОБА_6 , донька ОСОБА_5 . Стосунки у сім`ї добрі. Батько дитини ОСОБА_2 спілкується з донькою в телефонному режимі, сплачує аліменти за договором.
ОСОБА_1 працює завідувачем сектору обліку комунального майна та житлових питань відділу з питань управління комунальним майном Лозівської міської ради Харківської області із 11.06.2021 року по теперішній час, що підтверджується довідкою відділу з питань управління комунальним майном Лозівської міської ради Харківської області від 21.02.2025.
Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 на території України станом на 21.02.2025 є особою, стосовно якої: відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні.
Як вбачається з інформації щодо участі батьків у навчанні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 3В класу КЗ «Лозівський ліцей №7» Лозівської міської ради Харківської області, яка виховується в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у КЗ «Лозівський ліцей №7» Лозівської міської ради Харківської області з 2022 року по теперішній час. Дитина проживає а адресою АДРЕСА_2 . Житлово-побутові умови проживання задовільні. Дівчинка забезпечена всім необхідним для повноцінного психофізичного розвитку. Має окрему кімнату для навчання та відпочинку. Вихованням та розвитком дитини займається мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 спілкується з дитиною в телефонному режимі, фінансово надає допомогу у вигляді аліментів. Батьки приймають участь у житті дитини, стежать за її успішністю. Систематично відвідують батьківські збори, беруть активну участь у житті класу та ліцею. Постійно тримають контакт з класним керівником. Кожен з батьків цікавиться успіхами та досягненнями доньки в індивідуальному спілкуванні з вчителем. Цікавляться додатковими можливостями залучення дитини до різноманітних розвивальних заходів. За дитиною здійснюється належний догляд: завжди охайна та доглянута, без поважних причин уроки не пропускає.
Відповідно до висновку Виконавчого комітету Лозівської міської ради як органу опіки та піклування про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, затверджений рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради від 22.04.2025 № 517, найкращими інтересами дитини, з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини, віку та стану здоров`я дитини, ставлення до виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
З метою забезпечення спокою емоційно-психічного стану дитини за клопотанням представника позивача її думка в судовому засіданні не заслуховувалася.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.
Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.
Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.
Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18).
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд встановив, що матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини та виходячи із найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_5 , враховуючи у тому числі право дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відсутність заперечень з боку батька дитини, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд доходить до такого.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 17.02.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Смірновою Наталією Андріївною, предметом договору є надання правничу (правову) допомогу у справі щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Згідно довідки-квитанції від 18.2025 позивачем адвокату Смірновій Наталії Андріївні сплачено вартість за надання послуг, а саме: усної консультації з вивченням документів; підготовки та складання позовної заяви про визначення місця проживання дитини з матір`ю; представлення прав та інтересів клієнта у Лозівському міськрайонному суді Харківської області, у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також те, що відповідачем не подано заяви про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 131, 141, 223, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ