КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4494/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», підписаною адвокатом Плясуном Олександром Івановичем, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бабко В.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до суду із позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, який уточнено в процесі розгляду справи.

Вимоги уточненого позову мотивує тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вказаній газеті на адресу ПрАТ "АК "Київводоканал" жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ "АК "Київодоканал" про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому із змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року), у зв`язку із чим з 01 липня 2021 року вказаний договір уважається укладеним.

Відповідачі в порушення умов договорів та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2022 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 84 880,52 гривень.

Розмір заборгованості відповідачів в загальному розмірі становить: з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 84 880,52 гривень; заборгованість із сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку - 28,70 гривень; заборгованість із внесення плати за абонентське обслуговування 517,07 гривень, а всього 85 426,29 гривень.

З посиланням на частину 2 статті 625 ЦК України вказує, що у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідачів підлягає стягненню 3% річних у розмірі 8 421,63 гривень та інфляційні втрати у розмірі 46 590,03 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ПрАТ "Київводоканал":

- заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 85 426,29 гривень;

- 3% річних у розмірі 8 421,63 гривень;

- інфляційні втрати у розмірі 46 590,03 гривень;

- витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481,00 гривень та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 40 499,81грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" судовий збір в розмірі 1 240,50 грн, а саме по 620,25 грн з кожного.

Повернуто ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1 240,50 грн.

Розстрочено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарне виконання рішення суду по справі 754/11608/22 терміном на 1 (один) рік із сплатою щомісячних платежів в розмірі 3 478,36 грн, порядок виконання починається з наступного місяці набрання законної сили рішення суду.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині застосування позовної давності до листопада 2019 року, відмові у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, ПрАТ "АК "Київводоканал" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що застосування позовної давності судом першої інстанції до листопада 2019 року суперечить положенням Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Закону України 15 березня 2022 року №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", відповідно до яких Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені пунктами 12 та 19 відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" постановлено установити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року. Строк дії карантину неодноразово продовжувався.

30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", карантин скасовано.

Таким чином, карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року - була продовжена.

24 лютого 2022 року російською федерацією здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Воєнний стан наразі відповідно до Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024 продовжено до 07 лютого 2024 року.

Звертає увагу, що пунктом 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) передбачено, що платежі вносяться споживачем (відповідачами) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Отже, за надані послуги у лютому 2017 року відповідачі мали здійснити оплату до 20 березня 2017 року (позивач 21 березня 2017 року дізнався про невиконання відповідачем обов`язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року, продовжено до 30 червня 2023 року на строк дії карантину, спричиненого COVID-19, а потім подовжено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, то такий перебіг ще не закінчився.

Стверджує, що застосування позовної давності при поданні такої заяви відповідачами можливе лише в частині заборгованості, що виникла до лютого 2017 року.

Уважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в частині стягнення з відповідачів на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" за період з лютого 2017 року по жовтень 2022 року 3% річних у розмірі 5 396,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 грн.

Звертає увагу, що з врахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних взаємовідносин) позивачем нараховано відповідачам 3% річних та інфляційні втрати за прострочення сплати заборгованості, яка виникла до лютого 2022 року.

Зазначає, що складне матеріальне становище відповідачів та військова агресія російської федерації проти України не є підставою для відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, а є підставою для розстрочення виконання судового рішення відповідно до статті 378 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду від 06 травня 2021 року у справі №903/323/20, від 31 травня 2022 року у справі №926/1812/21, від 22 червня 2022 року у справі № 916/1157/21.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 20 157,55 грн, 3% річних у розмірі 5 396,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

09 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Русанівської Д.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що відповідно до розрахунку заборгованості оплату за послуги з водопостачання та водовідведення здійснено в липні 2016 року у сумі 1 174,69 грн.

Враховуючи останню оплату в липні 2016 року, строк позовної давності по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення розпочався в серпні 2016 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і в цьому випадку строк позовної давності розпочався в серпні 2016 року та закінчувався в липні 2019 року.

Отже, строк позовної давності по оплаті заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення по о/р НОМЕР_1 закінчився значно раніше, ніж введення карантинних обмежень, встановлених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Уважає, що з позовом про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2014 року по жовтень 2022 року позивач звернувся до суду 13 грудня 2022 року, тобто за межами позовної давності в розумінні статті 257 ЦК України.

Звертає увагу, що позивач починає відлік строку позовної давності з березня 2017 року, що суперечить нормам статті 253 ЦК України. Аналогічним є пропуск строку позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми в сумі 8 421,63 грн та інфляційні втрати в сумі 46 590,03 грн за період з 01 липня 2014 року по жовтень 2022 року.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

04 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення скаржника, щодо доводів відповідача, викладених у відзиві.

Вказує, що твердження відповідача щодо початку перебігу позовної давності з липня 2016 року є помилковими, оскільки усвідомлена оплата відповідача за надані послуги у липні 2016 року є підставою для переривання строку позовної давності.

В іншому, подані пояснення дублюють твердження та доводи викладені в апеляційній скарзі щодо застосування позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ "АК "Київводоканал" - Патенок А.В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Адвокат Русанівська Д.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідачок, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року оскаржується в частині застосування позовної давності з листопада 2019 року, відмови у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, отже в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Застосувавши позовну давність із листопада 2019 року, суд першої інстанції вказав, що остання оплата за послуги була в липні 2016 року, отже суд зробив висновок, що строк позовної давності по оплаті послуг розпочався в серпні 2016 року, а закінчився в липні 2019 року, тобто значно раніше ніж були введені карантинні обмеження. До того ж на час подання позовної заяви, грудень 2022 року, такі обмеження вже були повністю скасовані. Суд відмовив в стягненні з відповідачів заборгованості за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року, за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в розмірі 44 926,48 грн через сплив позовної давності.

З матеріалів справи убачається, що 05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110(4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 11).

Відповідно до пункту 1.1 договору ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

31 травня 2021 року на веб-сайті позивача опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (а.с. 12).

З даних інформації з реєстру територіальної громади міста Києва убачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с.34).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення убачається, що за о/р НОМЕР_1 АДРЕСА_2 за період з липня 2014 року по жовтень 2022 року обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 84 880,52 гривень.

Окрім цього, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України за період з липня 2014 року по січень 2022 року позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 46 590,03 гривень та 3% річних у розмірі 8 421,63 гривень.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд першої інстанції правильно установив характер спірних правовідносин та обставину того, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у розумінні положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є споживачами послуг.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Із змісту позовної заяви та доданого розрахунку заборгованості убачається, що звертаючись до суду із позовом, позивач просив суд стягнути заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 1 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року.

23 жовтня 2024 року адвокатом Русанівською Д.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , подана заява про часткове визнання позовних вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року у сумі 39 243,84 гривень. Крім цього, в поданій заяві представниця відповідачок посилається на пропуск позивачем позовної давності в частині позовних вимог про стягнення заборговансоті за період з 01 липня 2014 року по жовтень 2022 року (том 1 а.с. 203).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно частинам 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (з урахуванням постанов Кабінету міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, №981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року, №383 від 25 квітня 2023 року).

Окрім цього, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Аналіз зазначених нормативно-правових актів дозволяє зробити висновок, що оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у тому числі статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за період до лютого 2017 року є поза позовною давністю.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду щодо застосування статей 256, 257, 258 пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ), викладені у постановах від 07 листопада 2023 року № 910/5188/22, від 06 травня 2021 року у справі №903/323/20, від 25 серпня 2021 року у справі № 914/1560/20, від 08 лютого 2022 року у справі №918/964/20, від 31 травня 2021 року у справі №926/1812/21.

У справі, що переглядається колегією суддів, переривання позовної давності внаслідок сплати за житлово-комунальні послуги у липні 2016 року у розмірі 1 174,69 гривень не мають правого значення з урахуванням наведених норм.

За установлених обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідачок у відзиві на апеляційну скарги на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, оскільки такі зроблено у справі за інших правовідносин сторін та такі не впливають на висновки суду у справі, що переглядається апеляційним судом.

Відповідно до доводів апеляційної скарги та доданого до позовної заяви розрахунку розмір заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з лютого 2017 року по жовтень 2019 року становить 20 157,55 гривень.

Отже, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за період з лютого 2017 року по жовтень 2019 року у розмірі 20 157,55 гривень слід скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Звільнивши відповідачів від сплати 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції послався на Указ Президента України № 64/2022 та врахував матеріальний стан відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які є споживачами наданих послуг, а саме те що відповідачка ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 3 792,82 грн та має хронічні хвороби, які потребують постійного лікування. Відповідачка ОСОБА_4 працює вчителем та отримує заробітну плату в розмірі 9 278,40 грн.

Суд зробив висновок, що стягнення надмірних сум стане тягарем та призведе до скрутного матеріального становища відповідачів.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Із даних розрахунку заборгованості убачається, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат з липня 2014 року по лютий 2022 року.

Під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції колегією суддів установлено, що позовні вимоги з липня 2014 року по лютий 2017 року пред`явлені поза позовною давністю. Відповідно до даних розрахунку заборгованості та доводів апеляційної скарги розмір 3% річних та інфляційних втрат до вимог, пред`явлених у межах позовної давності, становить 5 396,02 гривень та 28 467,79 гривень відповідно.

Посилання суду першої інстанції на введення воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 як на підставу звільнення від відповідальності відповідачів за невиконання грошового зобов`язання колегія суддів уважає необґрунтованим, та таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Отже, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної щодо відсутності підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення 3% річних у розмірі 5 396,02 гривень та інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 гривень.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Таким чином, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у стягненні 3% річних у розмірі 5 396,02 гривень та інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 гривень слід скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Установлено, що за подачу апеляційної скарги ПрАТ АК "Київводоканал" сплачено 3 721,50 гривень судового збору, що підтверджується даними платіжної інструкції №5497 від 08 листопада 2024 року (том 2 а.с. 15).

Ураховуючи, що за результатом розгляду апеляційної скарги така підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПрАТ АК "Київводоканал" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, слід стягнути по 1 860,75 гривень з кожної.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», підписану адвокатом Плясуном Олександром Івановичем, задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року в оскарженій частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з лютого 2017 року по жовтень 2019 року у розмірі 20 157,55 грн, 3% річних у розмірі 5 396,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути слідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з лютого 2017 року по жовтень 2019 року у розмірі 20 157,55 грн, 3% річних у розмірі 5 396,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 28 467,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованості на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, по 1 860,75 гривень з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 02 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова