ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6486/24 Головуючий суддя І інстанції Борисенко О. О.
Провадження № 22-ц/818/2185/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Макаренко Марини Ігорівни на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 17.10.2023 до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час матеріальне становище ОСОБА_1 суттєво змінилося, оскільки на його утриманні, окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходиться його дружина ОСОБА_5 та син дружини ОСОБА_6 . Також, у зв`язку з активними бойовими діями у м. Вовчанськ Харківської області та втратою житла, на утриманні позивача знаходиться його дідусь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час ухвалення рішення у справі № 639/6063/23 стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей позивача становило 50% всіх видів доходу позивача. У зв`язку з визнанням батьківства позивача як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та наявністю у позивача інших утриманців, визначені рішенням суду від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 аліменти мають бути зменшені з 1/4 на кожну дитину до 1/6 на кожну дитину. Крім того, у зв`язку з несенням служби у лавах Національної гвардії України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , позивач змушений винаймати житло, що впливає на його матеріальний стан. Позивач зазначив, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2024 змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 суд просив змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Макаренко М.І. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду необґрунтоване, незаконне, ухвалене без достатніх правових підстав, з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказав, що ОСОБА_2 17.10.2024 у порушення вимог ЦПК України не було надано доказів направлення відзиву на позовну заяву позивачу; 15.11.2024 після закінчення процесуальних строків для подання відзиву з доказами на підтвердження своїх заперечень подала ОСОБА_2 документи на 33-х арк., які також не були направлені позивачу. Судом було порушено порядок прийняття та долучення до матеріалів справи документів, та поклав вказані документи в основу обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Зазначив, що він є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Жовтневим районним суду м. Харкова від 07.09.2021 видано судовий наказ, за яким стягнуто на користь ОСОБА_9 аліменти на сина ОСОБА_10 у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, та що відповідачем подано позовну заяву про зменшення розміру стягнутих аліментів. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2024, у справі № 619/1214/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2021 у справі № 639/6089/21, - з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, - на аліменти у розмірі 1/6 частина від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судом проігноровано, що інтереси дітей позивача будуть нерівними, що суперечить положенням СК України.

Зауважує, що з копії довідки від 12.08.2024 № 0825, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 за період з лютого 2024 року по липень 2024 року мав дохід у розмірі 740052,28 грн, з якого утримано податок з доходів Фізичних осіб у розмірі 3944,66 грн (а.с.129).З копії довідки від 30.11.2024 № 1155, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 25.06.2022 по теперішній час, займає посаду старшого помічника начальника відділення кадрової роботи і його грошове забезпечення за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року складає: 184507,74 грн (нарахована заробітна плата/грошове забезпечення); 2422,41 грн (утримано військовий збір); 75874,95 грн (сплачені аліменти). Загальна сума доходу за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року за винятком утримань та аліментів становить 106210,38 грн (а.с.126).З вказаних вище довідок випливає, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у 2024 році складало: лютий 2024 року - 138 219,00 грн.; березень 2024 року - 142 249,00 грн.; квітень 2024 року - 117 801,00 грн.; травень 2024 року - 90 089,33 грн.; червень 2024 року - 130 529,28 грн.; липень 2024 року - 78 915,67 грн., вересень 2024 року - 99 201,34 грн.; жовтень 2024 року - 42 653,20 грн.; листопад 2024 року - 42 653,20 грн. Таким чином, грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на момент розгляду справи зменшилось у три рази порівняно з грошовим забезпеченням станом на момент призначення аліментів на утримання сина Позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 травня 2024 року затверджено Наказ Міністерства оборони України № 339, яким внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам. Зміни стосуються у тому числі розміру грошового забезпечення різних категорій військовослужбовців. Саме з прийняттям вказаних змін пов`язується значне зменшення доходів Позивача, виражаються у грошовому забезпеченні. Жовтневим районний судом м. Харкова було безпідставно проігноровано докази на підтвердження погіршення матеріального становища Позивача, натомість судом прийнято на віру довідку із медичної картки стаціонарного хворого №8327 без дати (дата госпіталізації 04.11.2024 та виписки 12.11.2024) та виписки №6881 із медичної картки стаціонарного хворого без дати (дата госпіталізації 29.08.2017 та виписки 31.08.2017), надані Відповідачем, на підтвердження хронічних хвороб матері ОСОБА_2 . При чому виписка стосується періоду трьох днів 2017 року, в жодній з них не встановлюється хронічність хвороб матері Відповідача, лише вказується два епізоди її госпіталізації, не надано жодних доказів на підтвердження понесення Відповідачем будь-яких витрат ОСОБА_2 , понесених у зв`язку з госпіталізацією чи доглядом за її матір`ю. Судом не враховано, що обов`язок утримання дитини лежить на обох батьках, а не лише на ОСОБА_1 .

Зауважує, що відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Так, з 1 січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1281,50 грн, а на дитину віком від 6 до 18 років 1598,00 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.08.2023, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 , станом на момент ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, досяг 11-річного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком 11 років становить 1598,00 грн. Судовим рішенням встановлено, що за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 184507,74 грн., а сплачені аліменти на двох дітей Позивача - 75874,95 грн. Шляхом арифметичного підрахунку середній розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 навіть після зменшення грошового забезпечення Позивача у період вересень-листопад 2024 року становила 15 173,78 грн., а розмір аліментів станом на момент їх призначення становив 34461,24 грн. Навіть у разі зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 всіх видів заробітку (доходів) Позивача сума аліментів все одно буде значно більшою від мінімального встановленого законодавчо розміру. Судом також не встановлено, які витрати несе Відповідач на утримання їх спільної дитини. Батьківство у відношенні ОСОБА_3 було встановлено та пройшло державну реєстрацію, про що внесено відповідний запис 11.08.2023.При цьому саме Позивач був ініціатором встановлення батьківства та був готовий добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того, у зв`язку зі зміною сімейного стану на утриманні у Позивача з`явилися дружина ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_1 , виходячи із розміру свого заробітку та наявності в нього інших утриманців малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружини ОСОБА_5 , її сина ОСОБА_6 , 2015 року народження, не взмозі надавати матеріальну допомогу малолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Сімейного кодексу України на утримання двох дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Зважаючи на те, що діти, яких він зобов`язаний утримувати, проживають у різних сім`ях, розмір допомоги, яку він зобов`язаний надавати на кожну дитину становить 1/6 частину його доходів. При визначені розміру аліментів повинні враховуватися зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання. Суд повинен брати до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання. З урахуванням наявності на утриманні Позивача двох дітей необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина від всіх видів заробітку Позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Посилався на постанову Верховного суду від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13.

У письмовому відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу суду без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначила, що вона не має юридичної освіти та досвіду у юридичних справах, захищаючи права своєї дитини ОСОБА_3 подала до суду вчасно своє клопотання, але стороні позивача не знаючи куди відправляти, направила на три дні пізніше. У процесу розгляду справи представник позивача заперечувала проти її клопотання, що вказує на те, що в процесі справи вона його насправді отримала.

Зауважила, що позивач дла підтвердження погіршення свого матеріального становища не надав довідки про своє грошове забезпечення за 2023 рік.

Вказала, що протягом 10 років позивач жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, відповідач 10 років забезпечувала сина, займалась його розвитком і лікуванням. Вона разом з сином проживає у м. Харків, що є прифронтовим містом, та через обстріли перебувають у постійному стресі. За бажанням ОСОБА_1 та з його ініціативи він визнав ОСОБА_3 сином, щоб в подальшому сплачувати аліменти на дитину. У неї існує сумніви щодо дійсної мети такого вчинку, враховуючи військовий стан в Україні, позивач внаслідок цього став батьком у якого на утриманні троє неповнолітніх дітей. Вже другий рік ОСОБА_1 не дає спокою їй, матері яка з самого народження сина забезпечувала сама. Стан її здоров`я через постійний стрес внаслідок російської збройної агресії погіршився, вважає аморальними постійні намагання ОСОБА_1 через суди зменшити грошове забезпечення на утримання сина, права якого порушувались ним протягом 10 років його життя.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На думку суду, належних та допустимих доказів того, що змінилися обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення аліментів, позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно зі ч. 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказані висновки містяться постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20).

Отже, з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Судом першої інстанції відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що сторони по справі мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.08.2023 (а.с.10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 присуджені до стягнення аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 17.10.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13).

На вказане рішення ОСОБА_1 в особі представника адвоката Макаренко М.І. подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої постановою Харківського апеляційного суду від 04.06.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення; рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції в рамках цивільної справи № 639/6063/23 встановив, що відповідач не надав документів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, тобто доказів на підтвердження його матеріального становища. Колегія суддів звернула увагу, що встановлення обов`язку позивача по сплаті аліментів на користь сина ОСОБА_11 не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.73-100).

Відповідно до виданої КЗ «Харківський ліцей № 93 Харківської міської ради» характеристики сім`ї учня 5-А класу ОСОБА_3 , ОСОБА_12 навчається у цьому закладі з першого класу. Опікується дитиною мати ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_13 . Мати дитини завжди відвідує батьківські збори, які проходять в онлайн-форматі, цікавиться успішністю хлопчика у навчанні. Батько ОСОБА_1 з дитиною не проживає. Зі слів вчителя початкової школи ОСОБА_14 , починаючи з першого класу, навчанням дитини не цікавився. Зі слів класного керівника 5-го класу ОСОБА_15 , у цьому навчальному семестрі батько батьківські збори не відвідував, з класним керівником зв`язок не підтримує (а.с.156).

Також, ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю дитини є ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

07.09.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова виданий судовий наказ у справі № 639/6089/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви 06.09.2021 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.85).

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2024, що набрало законної сили 30.07.2024, у справі № 619/1214/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2021 у справі № 639/6089/21, - з 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, - на аліменти у розмірі 1/6 частина від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-27).

08.09.2021 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.20).

Позивач ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , безпосередньо брав участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що підтверджується копіями відповідних довідок (а.с.22,23,127-128).

Згідно з виданою Військовою частиною НОМЕР_1 довідкою від 12.02.2024 № 1445, відповідно до розділу «сімейний стан» особової справи ОСОБА_1 зазначено: одружений; дружина ОСОБА_5 , 1995 р.н.; син: ОСОБА_3 , 2013 р.н., син: ОСОБА_4 , 2017 р.н., син дружини: ОСОБА_6 , 2015 р.н. (а.с.21).

Відповідно до наданих стороною позивача копій документів, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дідусем ОСОБА_1 (а.с.14-18).

Згідно з копією довідки від 26.09.2022, ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, та фактичне місце його проживання/перебування є: АДРЕСА_3 (а.с.19).

З наданих відповідачем документів вбачається, що її матір`ю є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є розлученою, має низку хвороб, отримує пенсію у розмірі 2725,00 грн щомісячно (а.с.147-155).

З копії довідки від 12.08.2024 № 0825, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 за період з лютого 2024 року по липень 2024 року мав дохід у розмірі 740052,28 грн, з якого утримано податок з доходів Фізичних осіб у розмірі 3944,66 грн (а.с.129).

З копії довідки від 30.11.2024 № 1155, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 25.06.2022 по теперішній час, займає посаду старшого помічника начальника відділення кадрової роботи і його грошове забезпечення за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року складає: 184507,74 грн (нарахована заробітна плата/грошове забезпечення); 2422,41 грн (утримано військовий збір); 75874,95 грн (сплачені аліменти). Загальна сума доходу за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року за винятком утримань та аліментів становить 106210,38 грн (а.с.126).

Статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України).

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на викладене, мінімальний гарантований державою розмір аліментів складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 1/4 (одну четверту) від доходу платника аліментів, як помилково вважає відповідач.

Водночас, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц, врахування якої є обов`язковим в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на зміну його матеріального та сімейного стану, а саме: 10.03.2020 Жовтневий районний суд м. Харкова виніс судовий наказ у справі № 639/1442/20 про стягнення з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини доходів платника аліментів, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.03.2020 року та до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Позивач вказує, що на даний час склалися обставини, що не дозволяють йому сплачувати аліменти за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 17.10.2023 до досягнення дитиною повноліття; у вказаному розмірі, адже, його матеріальне становище змінилося у зв`язку із тим, що зменшилося грошове забезпечення та у нього перебуває на утриманні інші утриманці, що на думку позивача, є свідченням погіршення його майнового стану та підставою для зменшення розміру аліментів.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріалами справи підтверджено, що після визначення судовим рішенням від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейний стан та матеріальне становище позивача не змінилися.

На час винесення зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вже перебував з 08.09.2021 у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , та з нього вже були присуджені до стягнення на підставі судового наказу від 07.09.2021 у справі № 639/6089/21 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь матері дитини ОСОБА_17 .

Вказані обставини були відомі учасникам справи на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, та під час перегляду рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2023 у справі № 639/6063/23 Харківський апеляційний суд не встановив підстав для його зміни чи скасування.

Як вбачається з копії довідки від 12.08.2024 № 0825, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , що ОСОБА_1 за період з лютого 2024 року по липень 2024 року мав дохід у розмірі 740052,28 грн, з якого утримано податок з доходів Фізичних осіб у розмірі 3944,66 грн (а.с.129). З копії довідки від 30.11.2024 № 1155, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 25.06.2022 по теперішній час, займає посаду старшого помічника начальника відділення кадрової роботи і його грошове забезпечення за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року складає: 184507,74 грн (нарахована заробітна плата/грошове забезпечення); 2422,41 грн (утримано військовий збір); 75874,95 грн (сплачені аліменти). Загальна сума доходу за період з вересня 2024 року по листопад 2024 року за винятком утримань та аліментів становить 106210,38 грн (а.с.126).

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду про недоведеність погіршення матеріального стану позивача, який належними і допустимим доказами ці доводи позову не підтвердив.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , призначений рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.12.2023 у цивільній справі №639/6063/23, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на утриманні позивача знаходиться його дружина ОСОБА_5 та син дружини ОСОБА_6 , без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 та суперечитиме інтересам дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першоїдругої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, про що неодноразового наголошував Верховний суд, зокрема у постановах від 11 березня 2020 у справі № 759/10277/18, від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення його позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу сама по собі не є свідченням погіршення матеріального стану позивача та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19 (провадження № 61-14523св21).

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач не довів належними та допустимими доказами зміни сімейного стану, що він не спроможний сплачувати призначений судом розмір аліментів.

У справі відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок зміни у сімейному стані погіршився матеріальний стан платника аліментів-позивача у справі, а тому висновок суду про недоведеність позову є законним та обґрунтованим, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

За правилом ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з проходженням військової служби позивач систематично отримує грошове забезпечення, заборгованості по виплатам чи невчасної сплати матеріали справи не містять.

Позивачем в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, що загальний розмір стягнутих з нього аліментних зобов`язань перевищує 50 % його місячного доходу.

Доводи скарги про те, що він сплачує більш ніж 50 % від свого доходу на утримання дітей, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, у даному випадку, слід розмежовувати поняття «розмір аліментів, що підлягає стягненню» і «розмір аліментів, який фактично стягується». Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, загальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача, на підставі рішення, яке набрало законної сили, дійсно складає частину.

Частиною першою ст.192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі №509/5304/20, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року в справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі №545/3115/19, від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи №715/2073/20.

Таким чином, окрім факту народження нової дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19).

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі №715/2073/20, зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Аргументи скарги про те, що відповідачем було порушено строк на подання клопотання ( відзиву) та несвоєчасного направлення позивачу, колегія суддів не приймає, оскільки позивачу були направлені документи, шо були надані відповідачем до суду, що підтверджуються матеріалами справи (а.с.64-67), та це питання було вирішено у судовому засіданні від 27.11.2024, відповідно до якого було встановлено та вбачається як з протоколу судового засідання, ухвалою суду від 04.10.2024 було відкрито провадження у справі, надано строк відповідачу 15-денний строк для подання відзиву (а.с.32), копію зазначеної ухвали суду відповідач отримала згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 10.10.2024 (а.с.39), клопотання (відзив на позовну заяву) ОСОБА_2 подала до суду 17.10.2024 (а.с.40-42) та докази направлення надано (а.с.64-67), тому підстав для неприйняття вказаних документів не було.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, поява у позивача ще однієї дитини не погіршило майновий стан позивача до тієї міри, що вимагає зменшення вже присудженого розміру аліментів на утримання іншої, та внаслідок цього дійсно відсутні підстави для їх зменшення.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Оскільки оскаржене рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, а висновки суду доводами скарги не спростовуються, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Передбачених ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Макаренко Марини Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 02 червня 2025 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії О.В. Маміна.

Н.П. Пилипчук.