Справа № 182/2141/22
Провадження № 2/0182/201/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

31.05.2022 року АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. 29.03.2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» надав позовну заяву в новій редакції зі зменшенням позовних вимог.

27.08.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», назву якого змінено на АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №110/11-0256, з додатковими угодами до нього, за умовами якого позичальник отримав у строкове платне користування 28800 доларів США, за умови процентів за їх користуванням у розмірі 13,5% річних, які в подальшому були збільшені до 14% річних та строком повернення до 26.08.2022 року (дод.угода від 16.07.2009 року).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №110/11/1-0256.1, з договором про внесення змін до нього від 16.07.2009 р., за умовами якого остання надала банк в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,3 кв.м., житловою 34,3 кв.м., що належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.06.2022 р. приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовою Ж.М. р.№1504.

В зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальника за кредитним договором банк був змушений звернутися з позовом до суду та 17.10.2017 року заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/10083/17 позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» були задоволені, стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в сумі 24642,24 доларів США, у т.ч. 17921,51 дол.США заборгованість по кредиту; 6720,73 дол.США заборгованість по процентам., стягнуто судовий збір в сумі 9859,49 грн. Виконавчі листи у справі №200/10083/17 на примусове виконання не пред`являлися у зв`язку з їх втратою, спонукання позичальника щодо повернення коштів не дали позитивних результатів, тож заборгованість встановлена судовим рішенням не повернута кредитору.

Слід зазначити, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Дія мараторію припинилася 23.09.2021 року, згідно Закону України «Про мараторій на стягненя майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 р.) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом №1381-ІХ, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

За усталеною судовою практикою Верховного суду та Верховного суду України, при розгляді справ, пов`язаних з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при визначенні введеного ним мораторію застосовується саме ст.263 ЦК України. Так, Верховний Суд прямо вказує «Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України)».

Отже, саме такий мораторій є відстроченням виконання зобов`язання в розумінні ст. 263 ЦК України і зупиняє перебіг позовної давності за вимогами саме про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо він виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №21 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинений короновірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. При цьому карантин на території України встановлено з 12 березня 2020 року (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11 березня 2020 року №211).

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Виходячи із взаємозв`язку норма права, які були прийняті органом законодавчої влади України під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19),цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України (12 березня 2020 року).

Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26 вересня 2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22).

Відтак строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України для позивача продовжився на строк дії карантину з 12.03.2020 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2020 року, вищезазначений предмет іпотеки в порядку спадкування перейшов до ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що набуваючи право власності на майно в порядку спадкування відповідач був обізнаний щодо наявності обтяжень іпотекою та забороною на нерухоме майно, однак ні він сам, ні позичальник не повідомив банк про смерть Іпотекодавця ОСОБА_4 . Враховуючи, що майновий поручитель несе відповідальність в межах вартості майна, останній не скористався правом в добровільному порядку вивести з під обтяження іпотекою нерухоме майно сплативши його вартість та фактично приховав факт смерті первісного Іпотекодавця, чим порушив майнові права кредитора.

У травні 2022 року АТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, провадження у справі №182/2141/22 було відкрито ухвалою 28.07.2022 року.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у справах, що пов`язані зі смертю позичальника та пред`явленням позовних вимог його правонаступникам має застосовуватись інший порядок визначення моменту, що зумовлює початок перебігу строку позовної давності. В таких випадках позовна давність має обраховуватись з дня, коли позивач дізнався, що саме відповідач набув право власності на предмет іпотеки, та отримав відомості про особу, до якої він може пред`явити свої вимоги.

Іпотекодержателю стало відомо про перехід права власності на предмет іпотеки після смерті Іпотекодавця до відповідача лише 09.02.2022 року. Саме з цієї дати позивач дізнався про те, що існує особа, яка відповідно до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» набула статус Іпотекодержателя. За таких обставин позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності.

При цьому варто зазначити, що відповідно до інформаційної довідки №298715138 від 09.02.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 16, була зареєстрована 20.07.2017 року на праві власності ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому наявні записи про обтяження іпотекою та забороною відчуження нерухомого майна по зобов`язанням перед кредитором.

Тобто набувши право власності на квартиру ще у 2017 році відповідач свідомо ухиляється від свого обов`язку виконати зобов`язання за кредитним договором, власною бездіяльністю вчиняючи дії на шкоду кредитору.

Позичальником умови кредитного договору в повному обсязі не виконані, заборгованість за основним зобов`язанням перед АТ «СЕНС БАНК» за кредитом згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №110/11-0256 від 27.08.2007 року станом 12.04.2017 становить 24642,24 доларів США, у т.ч. 17921,51 дол.США заборгованості по кредиту; 6720,73 дол.США заборгованість по процентам, що встановлено заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2017 р. у справі №200/10083/17 яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 були задоволені.

Відповідач ОСОБА_2 є особою,до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором №110/11/1-0256.1 від 27.08.2007 року, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним Іпотечним договором можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 в межах її вартості, визначено при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №110/11-0256 від 27.08.2007 року, заборгованості, а саме: сума заборгованості за кредитом 17921,51 доларів США, сума заборгованості за відсотками 6720,73 долари США, на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.63).

11.10.2022 року від ОСОБА_6 представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В якому останній просить застосувати строки позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі (а.с.84-88).

Ухвалою суду від 28.03.2023 року залучено до участі у справі АТ «СЕНС БАНК», яке є правонаступником прав та обов`язків АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.156-157).

Ухвалою суду від 14.11.2023 року прийнято до свого провадження та продовжено розгляд справи за правилами загального провадження (а.с.205).

Ухвалою суду від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.44 том.2).

27.05.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.62-63 том.2).

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

27.08.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», назву якого змінено на АТ «СЕНС БАНК» та громадянином України ОСОБА_3 укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 110/11-0256 (а.с.5-7).

Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 28800,00 доларів США. Надання кредиту здійснювалося окремими частинами зі сплатою 13,5 (тринадцять цілих та п`ять десятих) процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим Договором, в межах максимального ліміту заборгованості з графіком змін максимального ліміту заборгованості згідно додатка №2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 26 серпня 2017 року.

26.06.2008 року Первісний кредитор та Позичальник уклали Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої сторони домовились змінити умови кредитування, встановивши процентну ставку за користування Кредитом на рівні 14,00 (чотирнадцять) процентів річних (а.с.9).

17.03.2009 року Первісний кредитор та Позичальник уклали договір про внесення змін №2 до договору відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, кожна частина окремо «транш», а у сукупності «транші», зі сплатою 14 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному у додатку №2 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості з графіком змін максимального ліміту заборгованості згідно додатка №2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 28800 доларів США. Погашення траншів кредито буде здійснюватись до 26 числа кожного місяця в порядку визначеному цим договором (а.с.10-12).

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором Первісний кредитор уклав 27.08.2007 року з майновим поручителем ОСОБА_4 Іпотечний договір № 110/11/1-0256.1. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міськрайонного нотаріального округу Пахомовською Ж.М. 15.06.2002 року та зареєстрований в реєстрі за №1504 (а.с. 14-16).

16.07.2009 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , яка виступає майновим поручителем ОСОБА_3 , укладено Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору № 110/11/1-0256.1, яким сторони домовились внести зміни до Іпотечного договору №110/11/1-0256.1 від 27.08.2007 року, надалі за текстом «Іпотечий договір» наступного змісту:

1.1. Пункт 1.4. викласти в наступній редакції:

«1.4. Суть та розмір забезпечених іпотекою вимог: виконання Іпотекодавцем (Позичальником) перед Іпотекодержателем зобов`язань, зокрема:

«1.4.1. Повернення Кредиту в сумі 30211,32 (тридцять тисяч двісті одинадцять) Доларів США 32 центів з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним в п.п.1.1. договору, якими обумовлене основне зобов`язання з кінцевим терміном погашення кредиту до 26 серпня 2022 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором, яким обумовлене Основне Зобов`язання;

1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 (чотирнадцять) процентів річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, шо визначені Договором, яким обумовлене Основне Зобов`язання».

1.4.3. сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання;

1.4.4. відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданих порушенням Основного зобов`язання.»

1.2. Пункт 4.5. Іпотечного договору викласти в новій редакції:

«4.5. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1. на підставі рішення суду; або

4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3. шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцеп в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечний сертифікат», або

4.5.4. на підставі цього застереження, яке є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, відповідно до статті 36 ЗУ «Про іпотеку» одним із наступних способів:

4.5.4.1. шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»; або

4.5.4.2. шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, причому:

- у разі, якщо Іпотекодавець/ Іпотекодержатель не знаходить покупця на предмет іпотеки протягом 1 місяця, з моменту набуття права на продаж майна, ціна продажу цього майна зменшується на 10 (десять) відсотків його вартості

- у разі, якщо Іпотекодавець/ Іпотекодержатель не знаходить покупця на предмет іпотеки протягом 2 місяців, з моменту здійснення переоцінки майна відповідно до попереднього пункту, ціна продажу цього майна зменшується ще на 20 відсотків від попередньої встановленої ціни.»

Інші умови Іпотечного договору залишаються без змін і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с.17).

ОСОБА_3 умови кредитного договору в повному обсязі не виконані, заборгованість за основним зобов`язанням перед АТ «СЕНС БАНК» за кредитом згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №110/11-0256 від 27.08.2007 року станом 12.04.2017 становить 24642,24 доларів США, у т.ч. 17921,51 дол.США заборгованості по кредиту; 6720,73 дол.США заборгованість по процентам, що встановлено заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2017 р. у справі №200/10083/17 яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 були задоволені (а.с.194-196).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2022 року, вищезазначений предмет іпотеки в порядку спадкування перейшов до ОСОБА_2 (а.с.21-22). У зв`язку з прийняттям спадщини, до якої входить предмет іпотеки, відповідач набув статус іпотекодавця, а відтак ОСОБА_2 має всі права та несе всі обов`язки за договором іпотеки № 110/11/1-0256.1. від 27.08.2007 року.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 572 ч. 1 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ч. ч. 1, 2 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як зазначалось вище, судом встановлено порушення взятих на себе позичальником ОСОБА_3 зобов`язань.

Відповідач ОСОБА_2 є особою,до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором №110/11/1-0256.1 від 27.08.2007 року, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним Іпотечним договором можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач правомірно заявив вимоги до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки основне зобов`язання ОСОБА_3 не виконане і останній не погасив заборгованість, а відповідач набув статус іпотекодавця.

Суд надає оцінку заявленій стороною відповідача вимозі про застосування до виниклого спору строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, суд погоджується з твердженнями сторони відповідача, що звернувшись із позовом у 2017 році банк змінив строк виконання зобов`язання, з даного часу у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, банк повинен був пред`явити зазначений позов та задовольнити свої вимоги з погашення боргу починаючи з 2017 року і до спливу трирічного строку позовної давності за ним.

Поряд з цим суд звертає увагу учасників справи на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин та надалі його дія неодноразово продовжувалась.

Згідно п.12 Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусу строки, визначені, зокрема ст.257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину (розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом№ 540-IX від 30.03.2020).

Як зазначалось вище, позивач звернувшись із позовом у 2017 році змінив строки виконання боргового зобов`язання (за усіма його складовими), пред`явивши до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 31.05.2022 року. Враховуючи, що останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 15.05.2020 року, а Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, оскільки строк звернення до суду з таким позовом продовжено Законом на період карантину.

Суд прийшов до висновку, що права позивача є порушеними та підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Разом з тим, згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 06.11.2023

№ 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38(у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки),статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Ураховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування (постанови Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі № 757/50591/16, від 21.06.2023 у справі № № 216/23/15-ц).

Також, на підставіч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 527 грн. 50 коп., сплачений останнім при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 575, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , отриманої в порядку спадкування відповідачем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом проведення прилюдних торгів, із встановленням початкової ціни для такої квартири на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №110/11-0256 від 27.08.2007 року в розмірі 24642,24 доларів США на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», судовий збір у розмірі 5 527 грн. 50 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 50 коп.).

Зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева