справа 278/2239/25
У Х В А Л А

30 травня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Віктор Мокрецький, розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Наталія Адамівна про встановлення факту, що має юридичне значення,,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою згідно якої просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що земельна ділянка з кадастровим номером :1:000:0066 площею 2,7243 га та земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0234 площею 0,1971 га, які розташовані в с. Катеринівка Житомирського району Житомирської області та належать на праві власності матері заявниці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, шо у березні 2008 року померла її матір ОСОБА_3 . Разом із тим, за життя остання набула право власності на указані земельні ділянки, проте у державних актах по батькові ОСОБА_3 зазначено із помилкою у зв`язку із чим існує необхідність у встановленні факту належності зазначених актів саме матері заявниці.

Оглянувши матеріали зазначеної заяви суд доходить висновку про необхідність її залишення без руху із огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Нормою п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У частині другій статті 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окрім цього, за правилами ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Водночас, при огляді заяви ОСОБА_1 судом установлено, що вона не містить у собі конкретної мети встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначене, у свою чергу, є грубим порушенням приписів п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України. Окрім цього, судом також установлено, що по-батькові матері заявниці згідно із її свідоцтвом про смерть « ОСОБА_4 », водночас у заяві ОСОБА_1 вказано по-батькові матері як « ОСОБА_5 ». Ураховуючи наведене, заявниці належить виправити описки в написанні по-батькові її матері в тексті та у прохальній частині вищевказаної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Також, відповідно до приписів ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

За таких обставин, ОСОБА_1 також у вищезгаданій заяві належить вказати правильний процесуальний статус приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н.А., і відобразити її правильне найменування.

Разом із тим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року в справі № 183/4366/24 юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Водночас, згідно з висновками, відображеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (зі змінами), суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином нерухомим майном на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей об`єкт, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Разом із тим, із матеріалів справи убачається, що документи, які підтверджують право власності спадкодавиці ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно, не втрачені, але у них міститься описка у написанні її по батькові. Водночас, у тексті заяви ОСОБА_1 вказує на те, що вона бажає встановити факт належності правовстановлюючих документів на земельні ділянки ОСОБА_6 , однак у прохальній частині заявниця просить встановити факт належності спадкового майна (об`єктів нерухомості) останній.

За таких обставин, ОСОБА_1 слід визначитися який саме факт, що має юридичне вона бажає встановити за наслідками розгляду цієї справи: факт належності правовстановлюючих документів ОСОБА_6 чи факт належності останній земельних ділянок на праві приватної власності. У подальшому обраний заявницею спосіб захисту її права слід відобразити у прохальній частині заяви.

Окрім цього, суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що виправлений примірник заяви слід подавати до суду в кількості, яка відповідає кількості учасників цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Отже, недотримання заявницею наведених норм процесуального законодавства перешкоджають суду вирішити питання стосовно відкриття провадження у цій справі, а тому суд вимушений залишити вказану заяву без руху із наданням ОСОБА_1 строку на усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву залишити без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення недоліків зазначених в даному рішенні з дня отримання його копії.

Роз`яснити заявниці, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається авторові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Віктор Мокрецький