Справа № 585/1710/25
Номер провадження 2/585/735/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/1710/25, провадження № 2/585/735/25.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження справу про стягнення заборгованості.

Представник позивача: Москаленко Маргарита Станіславівна, яка діє на підставі довіреності від 05.12.2024.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК» ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 уклав із АТ «ОТП БАНК» Кредитний договір №0020/980/0759990/19, який за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .

13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 0020/980/0759990/19, укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно п. 1.1. Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість АТ «ОТП БАНК») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 0020/980/0759990/19, в сумі 43612.46 грн., з яких: 31865.18 грн. - загальна сума боргу по тілу; 11747.28 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0 грн. - загальна сума боргу по комісії.

Пунктом 6.2.4 Договору факторингу передбачено, що відступлення Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників.

Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 13.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору № 0020/980/0759990/19 в сумі 43612.46 грн., з яких: 31865.18 грн. - загальна сума боргу по тілу; 11747.28 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0 грн. - загальна сума боргу по комісії, яку позивач просить суд стягнути з нього в примусовому порядку. Крім цього, просить про стягнення суми сплаченого судового збору.

Відповідач своєї позиції щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

08.05.2025 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено сторонам .

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інше, суду не надходило.

Представник позивача отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 08.05.2025 о 13:48:44 (а.с.37).

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі направлена на адресу місця реєстрації - АДРЕСА_1 (а.с.35), де отримана адресатом (а.с.39).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідач звернувся до АТ «ОТП Банк» із заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0020/980/0759990/19 від 16.05.2019 для оформлення поточного карткового рахунку та з метою отримати електронний платіжний засіб. Заява-анкета не містить розміру кредитного ліміту/суми кредиту, в ній маються умови обслуговування кредитної лінії, розмір нараховуваних Банком процентів (на дату укладання Заяви-Анкети, пільговий період) (а.с.7).

16.05.2019 ОСОБА_1 підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що строк кредитування становить 36 місяців, сума/ліміт кредиту не вказана (а.с.8-9).

Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах кредитного договору №0020/980/0759990/19 від 05.09.2019 за період з 13.10.2023 по 31.03.2025 сформований представником позивача Москаленко М.С., в ньому зазначено, що залишок заборгованості складає 43612,46 грн., з яких 11747,28 грн. відсотки, 31865,18 грн. тіло кредиту (а.с.13).

13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор (фактор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, у розмірі Портфеля заборгованості (а.с.14-15).

У Реєстрі боржників № 2 до Договору факторингу вказане ПІБ відповідача, номер карткового рахунку НОМЕР_1 , номер кредитного договору № 0020/980/0759990/19, сума 43612.46 грн., з яких: 31865.18 грн. - загальна сума боргу по тілу; 11747.28 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0 грн. - загальна сума боргу по комісії (а.с.16).

До матеріалів справи долучені: Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ФК ЄАПБ» серії А01 №624024 (а.с.17), Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 28.02.2012 (а.с.118), Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про видачу ТОВ «ФК ЄАПБ» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів» від23.03.2017 №691 (а.с.19), Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи «ОТП Банк» серії А01 №370771 від 30.06.2009 (а.с.20) Банківська ліцензія №191 від 05.10.2011, видана ПАТ «ОТП Банк» (АТ «ОТП Банк» (а.с.21), Витяг є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «ОТП Банк» (а.с.22-23) та Статут (Витяг) позивача (а.с.24-26).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для відмови в задоволенні позову.

Судом встановлено, що 05.06.2019 відповідач звернувся до АТ «ОТП Банк» із заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0020/980/0759990/19 від 16.05.2019 для оформлення поточного карткового рахунку та з метою отримати електронний платіжний засіб. Заява-анкета не містить розміру кредитного ліміту/суми кредиту, в ній маються умови обслуговування кредитної лінії, розмір нараховуваних Банком процентів (на дату укладання Заяви-Анкети, пільговий період) (а.с.7).

16.05.2019 ОСОБА_1 підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що строк кредитування становить 36 місяців, проте сума/ліміт кредиту не вказана (а.с.8-9).

На підтвердження розміру заборгованості за указаною вище Заявою-Анкетою стороною позивача долучено розрахунок заборгованості, сформований представником позивача, в якому вказано розмір заборгованості станом на 31.03.2025 за період з 13.10.2023 по 31.03.2025 у розмірі 43612,465 грн. (а.с.13).

Звертаючись до суду з позовом представник позивача посилається на те, що відповідач всупереч умов указаного кредитного Договору, не виконав своїх зобов`язань, не здійснив жодних платежів для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, має непогашену заборгованість у вказаному розмірі.

Разом із цим, з наданих представником позивача додатків до позовної заяви, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за указаним Договором позики, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо та те, яким чином позивач проводив розрахунок.

Зазначена представником позивача сума заборгованості, яка встановлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Не є належним та допустимим доказом.

Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року ( справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19)), а долучений представником позивача розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Ні Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», ні Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, не містять суми кредиту чи/або розміру встановленого кредитного ліміту.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доказів, суд вбачає, що розмір боргу, заявленого товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи.

В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів первісним кредитором на рахунок відповідача.

Зокрема, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано суду копію меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, чи платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо.

Правова позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 у справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач повинен був отримати від первісного кредитору первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості за договором, зокрема і докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, чи докази, які б підтвердили розмір встановленого йому кредитного ліміту, що в свою чергу, у відповідності до умов указаного договору, надало б можливість визначити з якого часу почав діяти договір і, відповідно, час порушення відповідачем його умов, у разі наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів або виконання первинним кредитором умов укладеного договору, а саме правових підстав та факту здійснення платежів, передбачених його умовами. Перевірити розмір нарахованої суми боргу за наявними в матеріалах справи документами, неможливо, оскільки відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів, але і перевірити розмір заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України).

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.

Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18.

За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів первісним кредитором, а також відповідно і користування ними відповідачем, не підтверджено наявності заборгованості за кредитом, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Представник позивача: Москаленко Маргарита Станіславівна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова