Справа № 569/3024/25
УХВАЛА

26 травня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю :

заявниці - ОСОБА_1

представника заявниці адвоката - Рибака Ю.В.

представника відділу ДВС - Гаврилюк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції України, стягувані ПАТ «УкрСиббанк», ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ».

Просить визнати бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції України щодо відмови у знятті арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № 46967657 незаконною та скасувати Постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 12.05.2015 року у ВП № 46967657 винесену відділом Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції України. Зобов`язати Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції України вчинити дії щодо зняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні №46967657.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 , представник заявниці адвокат Рибак Ю.В., який діє згідно ордеру серія ВК № 1160121 від 10.02.2025 підтримали скаргу у межах її доводів, просили задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження державний виконавець Гаврилюк О.Я. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 з підстав зазначених у відзиві.

Свою правову позицію обґрунтувала тим, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 46967657 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/19109/14-ц від 10.03.2015 про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 вересня 2007 року в розмірі 26,394,03 доларів США, що за курсом НБУ станом 18.11.2014 року становить 404 768,66 грн. з яких; 23 281,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.11.2014 року становить 357 028.58 грн. - кредитна заборгованість ; 3113,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.11.2014 року становить 47 740,07 грн. - заборгованість по процентам; та пеню в розмірі 4881,02 грн. з яких 136,18 грн. -пеня за прострочення сплати кредиту; 47 44,84 грн - пеня за прострочення сплати процентів, та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Боржником за виконавчим листом є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 20.03.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20.03.2015 для забезпечення виконання виконавчого документа винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

28.04.2020 у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо було звернути стягнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Тому, повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачало підстав для зняття арешту з майна боржника.

Виконавче провадження №46967657 завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, проте, у стягувача є право повторно пред`явити до виконання виконавчий документ.

Зважаючи на те, що докази виконання рішення суду не надані, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не сплачені (та не надано документів з яких би вбачалось відсутність обов`язку сплати виконавчого збору), відсутні підстави для зняття арешту з майна, що накладений на підставі постанови від 20.03.2015 № 46967657.

19.02.2025 ухвалою суду скарга ОСОБА_1 залишалась без руху з наданням строку для усунення недоліків.

27.02.2025 р. ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків та долучено скаргу оформлену належним чином.

Ухвалою суду від 27.02.2025 р. прийнято скаргу ОСОБА_1 , призначено судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду на місці задоволено клопотання представника заявника про долучення письмових доказів.

Заслухавши пояснення заявниці, представника заявниці, представника суб`єкта оскарження, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як вказують обставини справи відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ч.ч. 3,4 сг. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Частина 4 вказує на підстави зняття арешту органами виконавчої служби.

Згідно ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, щорішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист №569/19109/14-ц від 10.03.2015 про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту Nol від 17 вересня 2007 року в розмірі 26,394,03 доларів США, що за курсом НБУ станом 18.11.2014 року становить 404 768,66 грн. з яких; 23 281,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.11.2014 року становить 357 028.58 грн. - кредитна заборгованість ; 3113,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.11.2014 року становить 47 740,07 грн. - заборгованість по процентам; та пеню в розмірі 4881,02 грн. з яких 136,18 грн. -пеня за прострочення сплати кредиту; 47 44,84 грн -пеня за прострочення сплати процентів, та судовий збір в розмірі 3654 грн.

20.03.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.03.2015 для забезпечення виконання виконавчого документа винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.04.2020 у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо було звернути стягнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно відповіді отриманої ОСОБА_1 на запит (№ 66979 від 24.03.25) відділ ДВС повідомив, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження даний виконавчий документ до відділу повторно не надходив, у відділі не перебуває. Додатково повідомили, що відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 24.03.2025 у Відділі на примусовому виконанні не перебувають.

Як вбачається з інформації на заяву ОСОБА_1 (№81697 від 07.04.25) згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» УКРФІНСТАНДАРТ» станом на 07.04.2025 у Відділі на примусовому виконанні не перебувають.

Таким чином, арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладений ще у 2015 році, а згідно досліджених матеріалів справи жодні виконавчі дії у ньому не здійснюються, оскільки ВП 46967657 завершене ще у 2020 році.

Як становлено судом , ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2019 замінено стягувача АТ «УкрСиббанк» на правонаступника ТзОВ "ФК Укрфінстандарт".

Судом не встановлено, що після заміни стягувача, проводилося примусове виконання рішення суду у справі № 569/19109/14 -ц щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Однак, враховуючи, що на даний час у відділі ДВС в м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення з заявниці боргу за рішенням суду, на забезпечення виконання якого і був накладений арешт на все майно заявника, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення та з метою захисту порушених прав заявниці, так як арешт майна у даному випадку є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, тому арешт слід скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353,354,355, 447-452 ЦПК України, суд , -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного на виконання рішення суду у виконавчому провадженні №46967657.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас