СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/26936/24

пр. № 2/759/1882/25

06 березня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Хвостенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до суду із позовом до, в якому зазначено, що 09.12.2022 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився під керуванням останнього, та автомобіля марки «Ford KA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Посилаючись на те, що за фактом настання страхового випадку, ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплатило за договором добровільного страхування наземного транспорту власнику автомобіля «Ford KA», д.н.з. НОМЕР_2 страхове відшкодування у розмірі 56419, 00 грн., позивач просить стягнути з відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року у српаві вікдрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику стоірн.

28.01.2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на насутпні осбавини. Вказує, що розмір страхового вдішкодування страховиком повинен бути визначениї саме звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати відповдним положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1315/5/1159 від 24.07.2009 року. Також присутня невідповідність пошкоджень. А отже, вбачає, що позовні вимоги позивача є бездпіставними та необгрунтованими.

03.02.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставники зазначені у ньому та у позовній заяві.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2025 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за загальними правилами відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2022 року приблизно о 17 год. 20 хв. в м. Києві по проспекту Перемоги,104, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_1 при перестроюванні не надав переваги в русі транспортному засобу Ford KA д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2023 року у справі №759/506/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля Ford KA д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту від 31.05.2022 року, укладеного між ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 .

Водночас, відповідно до інформації Централізованої бази даних МТСБУ, по відношенню до транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відстуні відомості щодо чинного на момент ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до інформації Централізованої бази даних МТСБУ по відношенню до трансопртного засобу з VIN-кодом НОМЕР_3 , відстуні відомості щодо чинного на момент ДТП полісу обов`язковго страхування цивільно-правової відповідальність.

19.12.2022 року власник автомобіля Ford KA д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» із заявою № 15/04/9/1/4317-22 про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № 14771 від 20.12.2022 року розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті власнику транспортного засобу склав 56419, 00 грн.

Платіжним дорученням № 3371 від 21.12.2022 року та підтверджується той факт, що ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» сплатило ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ» 56419, 00 грн страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до частин 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України далі (ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 вказала, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону № 1961-IV), з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Системний аналіз ст. 22 ЦК України частини другої ст. 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту. Саме такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18, Верховний Суд в постанові від 27.07.2022 у справі № 910/15796/20.

Так, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.03 р. №142/5/2092 (надалі - Методика)), а відповідно до п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до п. 8.5.6. Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Відповідно до п. 8.5.11. Методики пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.

Тут суд звертає увагу, що усунення пошкоджень, що отримав застрахований транспортний засід внаслідок ДТП здійснювалося на спеціалізованій СТО офіційного дилера (ТОВ «ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ», є офіційним дилером автомобілів марки «Ford» в Україні). І саме на підставі документів зазначеної спеціалізованої СТО визначався розмір страхового відшкодування. Розмір реально завданих збитків дорівнює вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, що підтверджено, зокрема, доданим до позовної заяви рахунком та актом виконаних робіт. І саме на таке ремонтне підприємство, згідно заяви страхувальника, було перераховано страхове відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17 виклав позицію, в якій вказав, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля, є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Тобто звіт про оцінку транспортного засобу/експертиза є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (оскільки оцінювач/експерт безпосередньо не здійснює відновлювальний ремонт транспортного засобу). Тому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір витрат понесених на відновлювальний ремонт.

Отже, встановивши факт виплати позивачем страхового відшкодування та переходу до нього права вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Задовольняючи позов, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10-13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, статтями 979, 993, 1187 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування», що знаходиться в Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева 60а, до ОСОБА_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (адреса: Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева 60-А, ) 56419 (п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та 2422, 40 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Журибеда