ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/250/25
№ провадження 2/646/1030/2025
У Х В А Л А

14.05.25 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.,

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

розглянувши згідно з вимогами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя шляхом виділення у власність та стягнення компенсації на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В. перебуває вищевказана цивільна справа, розгляд здійснюється в порядку загального позовного провадження.

До канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

В обгрунтування заяви ОСОБА_4 зазначила, що відповідач ОСОБА_3 в даний час перебуває на військовій службі у Національній академії Національної гвардії України. Характер його роботи та службові обов`язки передбачають готовність діяти у відповідності до оперативної обстановки, що склалась, регулярні передислокації (ротації, відрядження) у військові частини та навчальні центри Національної гвардії України, які переведені на воєнний стан, для навчання та підготовки рядового та офіцерського складу, зокрема, для виконання службово-бойових завдань.

Станом на 03 березня 2025 року полковник ОСОБА_3 виконує службові завдання за межами пункту постійної дислокації та є учасником бойових дій, має досвід безпосередньої участі у проведенні бойових дій. Ці обставини підтверджуються довідкою Національної академії Національної гвардії України № 6/4-907 від 03 березня 2025 року та посвідченням НОМЕР_1 , виданим 18 травня 2015 року.

Ураховуючи викладене вище, представник відповідача просила у відповідності до пункту 2) частини першої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України зупинити провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у складі військового формування Національної гвардії України, що переведена на воєнний стан, до припинення військової служби або воєнного стану.

Через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшло заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі в порядку пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України.

В обгрунтування відсутності підстав для задоволення зазначеного вище клопотання ОСОБА_2 зазначила, що нею було направлено адвокатський запит до Національної академії Національної гвардії України.

З відповіді Національної академії Національної гвардії України убачається, що наказом командувача Національної гвардії України № 215 від 11 листопада 2021 року по особовому складу полковника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду начальника кафедри фізичної підготовки та спорту начальника фізичної підготовки та спорту Національної академії Національної гвардії України.

Полковник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі Національної академії Національної гвардії України у період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року. З 31 березня 2022 року полковник ОСОБА_3 безпосередню участь у бойових діях не бере. Військовослужбовці кафедри фізичної підготовки та спорту Національної академії Національної гвардії України з 31 березня 2022 року безпосередню участь у бойових діях не беруть.

Полковнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалась довідка про проходження служби у Національній академії Національної гвардії України № 6/4-907 від 03 березня 2025 року за підписом начальника відділу кадрової роботи, який уповноважений на її видачу та підписання.

За місцем юридичної адреси Національної академії Національної гвардії України полковник ОСОБА_5 не перебуває, службові обов`язки в місті Харкові не виконує. У зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану та небезпечним географічним розташуванням поблизу з кордоном міста Харкова, Національна академія Національної гвардії України постійно функціонує та виконує покладені на неї завдання на території Західної України.

З 01.01.2023 по 19.03.2025 полковник ОСОБА_5 отримує компенсацію за винаймання житла по місцю тимчасового розташування, на казарменому режимі проживання полковник ОСОБА_5 не перебуває.

На переконання представника позивачки заява про зупинення провадження у справі № 646/250/25 не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження наявності обставин для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: довідки про призов на військову службу; інформації, що частина, в якій перебуває на службі відповідач, переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції; письмового наказу по особовому складу. Натомість навпаки є докази, що відповідач перебуває в безпечному регіоні і не виконує бойових завдань, а відтак посилання на зупинення провадження у справі є незаконними та такими, що перешкоджають розгляду справи і умисному затягуванню розгляду даної цивільної справи.

Ураховуючи викладене вище, представник позивачки ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України в повному обсязі.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши клопотання представника відповідача про зупинення провадження та заперечення представника позивача, дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 13 квітня 2023 року по справі № 914/2150/18, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20) частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України та продовжений до цього часу.

Згідно з пунктом 2 наведеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України", відповідно до якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про Збройні Сили України" особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що Довідкою про проходження служби в Національній академії Національної гвардії України № 6/4-907 від 03.03.2025 підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 з 11 липня 2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі у Національній академії Національної гвардії України.

Виходячи зі змісту пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19, від 17.01.2023 у справі № 501/1699/17, від 09.05.2023 у справі № 96/5671/21, зазначено, що застосування пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України можливо у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Представником позивача до заяви про зупинення провадження у справі не додано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині, що переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Більш того, з відповіді Національної академії Національної гвардії України убачається, що з 31 березня 2022 року полковник ОСОБА_3 безпосередню участь у бойових діях не бере. Військовослужбовці кафедри фізичної підготовки та спорту Національної академії Національної гвардії України з 31 березня 2022 року безпосередню участь у бойових діях не беруть.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2) частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України. Відтак клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись частиною другою статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Басарт Лариси Аркадіївни про зупинення провадження у цивільній справі № 646/250/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника Литвиненко Анни Сергіївни до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя шляхом виділення у власність та стягнення компенсації на автомобіль відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає; заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. В. Іщенко