Справа № 503/574/25
Провадження № 2-о/503/56/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку окремого провадження, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник подала до суду вище вказану заяву посилаючись на ту обставину, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Французьке (нині Лисогірка), Кодимського району Одеської області, яке на той момент входило до складу Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки. З моменту народження і до 1954 року вона постійно проживала у зазначеному населеному пункті разом зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У 1954 році вступила до педагогічного училища в м. Балта та виїхала, однак щороку навідувалась до батьків, які до своєї смерті проживали в с. Французьке (нині Лисогірка) Кодимського району Одеської області. Водночас заявник зазначає, що відповідно до законодавства Республіки Молдова, вона, а також її нащадки, має право на набуття громадянства Республіки Молдова внаслідок свого проживання до 28 червня 1940 року на території МАРСР. Однак, вжитими нею заходами не вдалося отримати документів про факт її проживання на відповідній території у згаданий вище період часу. У зв`язку з чим заявник, з метою пред`явлення судового рішення до Консульства Республіки Молдова для набуття громадянства Республіки Молдова, подала до суду заяву в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт її ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживання на території села Французьке (нині Лисогірка), Кодимського району Одеської області, яке на той момент входило до складу Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (МАРСР) в період з 01 січня 1940 року по 28 червня 1940 року.

25.04.2025 року ухвалою суду (а.с.25-27) відкрите провадження у даній справі з призначенням її розгляду в порядку окремого провадження, а також вирішено питання про залучення до участі у справі заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та витребування за власної ініціативи в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, додаткових доказів з Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та відділу освіти Балтської міської ради.

30.04.2025 року ухвалою суду (а.с.42) за власної ініціативи в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, витребувано додаткові докази з комунального закладу «Балтський педагогічний фаховий коледж».

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином відповідно до ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання поштою рекомендованого відправлення № 348, яким заявнику було надіслано судову повістку за адресою зазначеною нею в своїй заяві до суду, згідно яких його було вручено 24.05.2025 року. Окрім того суд додатково здійснив повідомлення заявника у відповідності до положень ч.9, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, шляхом надіслання судової повістки на номер її телефону, про що свідчить довідка від 15.05.2025 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.69). При цьому, 13.05.2025 року заявник подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.58), в якій також зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Окрім того, 28.05.2025 року заявник подала до суду відповідь датовану 27.05.2025 року на письмове пояснення представника заінтересованої особи від 09.05.2025 року, яку просила суд врахувати при розгляді справи та в якій, серед іншого, зазначила про те, що не погоджується із твердженнями заінтересованої особи про те, що з поданої нею в порядку окремого провадження заяви не вбачається певної мети для встановлення факту про який вона просить, оскільки вважає, що в її заяві чітко визначено мету її звернення, а саме набуття громадянства Республіки Молдова, а сам такий висновок заінтересованої особи, на її думку, свідчить про поверхневе ставлення ГУ ДМС до справи.

Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання заінтересована особа була своєчасно повідомлялася належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 15.05.2025 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.70). При цьому, представника да довіреністю заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області Білоконь Н.О., у змісті раніше поданого письмового пояснення від 09.05.2025 року №5100.8-4403/5100.8.1-25 (а.с.61-64), відзначала те, що відповідно до порядку, передбаченого розділом IV ЦПК України, суди встановлюють факти, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав у межах правовідносин, що реалізуються в Україні. Також це передбачено Законом України «Про міжнародне приватне право». Отже, оскільки заявник є громадянкою України, яка народилася на території, яка на момент її народження входила до складу МАССР, то ця справа є справою з іноземним елементом. Водночас висловила позицію про те, що повноваження щодо внесення відомостей про народження фізичної особи належать саме відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану, а жодним чином не ГУ ДМС в Одеській області. Також наголошувала на тому, що встановлення юридичного факту в судовому порядку можливо лише за наявності певної мети, тобто юридичної заінтересованості особи у встановленні такого факту, оскільки після встановлення юридичного факту, що має значення повинні виникати, змінюватися або припинятися цивільні права та обов`язки. У зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту проживання та розглянути дану справу без участі представника ГУ ДМС України в Одеській області.

Згідно положень першого речення ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. В свою чергу ч.3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Французьке МАРСР (Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки) у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась дитина дочка ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Французівською сільською радою Кодимського району МАРСР (а.с.7) і копія його нотаріально посвідченої копії від 10.06.1954 року (а.с.53 і 48 на звороті).

При цьому, зі змісту копії довідки, виданої старостою Лабушненського старостинського округу та зареєстрованою виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області 17.06.2024 року № 275 (а.с.10), вбачається та обставина, що колишньою назвою села Лисогірка було Французьке.

За період з 01.01.1940 року по 28.06.1940 року в Лабушненському старостинському округу (с. Лисогірка) погосподарські книги відсутні, про що свідчить копія довідки (а.с.13), виданої старостою Лабушненського старостинського округу та зареєстрованої виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області 24.06.2024 року № 13-17/7-56.

В період з 1944 по 1946 роки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в с. Лисогірка Кодимського району Одеської області, що підтверджується копією довідки (а.с.10), виданої старостою Лабушненського старостинського округу на підставі записів у погосподарській книзі за період 1944-1946 роки, номер об`єкта 259, та зареєстрованої виконавчим комітетом Кодимської міської ради Подільського району Одеської області 17.06.2024 року № 275.

05.06.1954 року ОСОБА_5 , 1940 року народження, за результатом закінчення навчання повного курсу семирічної школи с. Лисогірка Кодимського району Одеської області в 1954 році, було видано відповідне свідоцтво (а.с.52).

Зі змісту згаданого свідоцтва вбачається та обставина, що при закінченні в 1954 році навчання ОСОБА_5 в семирічної школи с. Лисогірка Кодимського району Одеської області розпочалось в 1947 році, що також було відзначено нею у змісті своєї автобіографії (а.с.54) поданій як один з додатків до її заяви в Балтське педагогічне училище від 15.06.1954 року.

14.06.1954 року Лисогірською сільською Радою депутатів трудящих Кодимського району Одеської області було видано довідку № 327 (а.с.30), згідно якої ОСОБА_5 , 1940 року народження, являється уродженкою і мешканкою села Лисогірка Кодимського району Одеської області.

15.06.1954 року ОСОБА_5 , проживаюча в с. Лисогірка Кодимського району Одеської області звернулась до Балтського педагогічного училища із заявою про зарахування її на навчання (а.с.48) та де вона у подальшому навчалася на денному відділенні в період з 01.09.1954 року по 30.06.1958 року та по закінченню якого отримала диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 з реєстраційним № 979, про що свідчить довідка видана Комунальним закладом «Балтський педагогічний фаховий коледж» від 05.05.2025 року № 459 (а.с.49).

25.01.1960 року ОСОБА_5 , 1940 року народження, зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 видане Івашківською сільською Радою депутатів трудящих Кодимського району Одеської області 25.01.1960 року, актовий запис № 2.

Також 25.01.1960 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було документовано паспортом громадянина СРСР серії НОМЕР_4 виданим Івашківською сільською Радою депутатів трудящих Кодимського району Одеської області, про що свідчать відповідні відомості внесені до заяви про видачу паспорта (Форма № 1) від 04.06.1979 року № 5134U_8A_8_00000909, наданої суду Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області за №8010.14-19977/80.3-25 від 29.04.2025 року в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, у вигляді копії (а.с.39 на звороті).

04.06.1979 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала заяву про видачу паспорта (Форма № 1) № 5134U_8A_8_00000909, у зв`язку з паспортною реформою, внаслідок чого 06.06.1979 року вона була документовано паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_5 , виданим Кодимським РВВС в Одеській області, що підтверджується копією відповідної заяви наданої суду Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області за №8010.14-19977/80.3-25 від 29.04.2025 року в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, у вигляді копії (а.с.39 на звороті).

26.11.1997 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала заяву про видачу паспорта (Форма № 1) № 5134_27А_1_00003739, у зв`язку з обміном паспорта, внаслідок чого 28.11.1997 року вона була документовано паспортом громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_6 , виданим Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області, про що свідчить копія відповідної заяви наданої суду Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області за №8010.14-19977/80.3-25 від 29.04.2025 року в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, у вигляді копії (а.с.39).

04.02.2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала заяву про видачу паспорта (Форма № 1) № 5134_4_14_00002589, у зв`язку з втратою паспорта, внаслідок чого 11.03.2008 року вона була документовано паспортом громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_7 , виданим Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області, про що свідчить копія відповідної заяви наданої суду Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області за №8010.14-19977/80.3-25 від 29.04.2025 року в порядку, передбаченому ч.2 ст. 294 ЦПК України, у вигляді копії (а.с.40), а також копія самого згаданого паспорта додана заявником до своєї заяви в суд (а.с.5).

Нормативно-правове обґрунтування:

За положеннями ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В свою чергу ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (тобто окрім тих, що передбачені у частині першій цієї статті), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В свою чергу у положеннях пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звернута увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом).

У відповідності до висновку зробленого у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Висновки суду

щодо належності залученої судом заінтересованої особи:

Суд відзначає, що предмет судового розгляду у даній справі жодним чином не пов`язаний із народженням особи заявника, зокрема часом та місцем народження, державну реєстрацію відомостей про які здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Заявник, як громадянин України, порушила в своїй заяві питання про встановлення факту її проживання на відповідній території у певний період часу для вирішення питання набуття громадянства іншої держави.

В свою чергу, згідно Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, саме Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах, серед іншого, міграції (імміграції та еміграції), громадянства, реєстрації фізичних осіб.

Тому суд вважає, що твердження заінтересованої особи висловленні у письмовому поясненні його представника від 09.05.2025 року №5100.8-4403/5100.8.1-25 (а.с.61-64) щодо належності повноважень з приводу предмету судового розгляду у даній справі саме відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану, а не ГУ ДМС України в Одеській області є все ж безпідставними.

щодо наявності підстав для встановлення факту про який заявлено:

Однак, як судом вже було встановлено, заявник ОСОБА_1 є громадянкою України.

У змісті своєї заяви поданої до суду в порядку окремого провадження, а також у своїй відповіді на письмове пояснення заінтересованої особи, заявник ОСОБА_1 зазначає, що метою встановлення факту, про який вона просить суд, є пред`явлення відповідного судового рішення, як документу про факт її проживання на відповідній території у певний період часу, до Консульства Республіки Молдова для набуття громадянства Республіки Молдова.

Водночас із цим заявник ОСОБА_1 посилається на відповідне законодавство Республіки Молдова, яке на її думку, передбачає її право, за відповідних умов, на набуття громадянства іноземної держави Республіки Молдова.

Згідно статті 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство.

При цьому, пунктом 2 стаття 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України визначаються громадянство.

Окрім того ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III також передбачає, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України.

Таким чином відповідно до чинного законодавства України не передбачено права набуття громадянами України ще громадянства іншої держави, а відтак суд не вбачає того, що внаслідок встановлення факту, про який заявник просить суд, вона отримає можливість скористатися правом, яке надане їй відповідно до чинного законодавства України.

Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України, але через неможливість документального підтвердження не може бути реалізованим (висновок зроблений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 21 травня 2024 року у справі № 155/1085/23 (провадження № 61-3237св24).

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заява подана заявником в порядку окремого провадження про встановлення факту необґрунтована і задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що від встановлення такого факту не залежить виникнення особистих прав, які надані заявнику відповідно до чинного законодавства України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області; місцезнаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37811384; про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко