Справа № 936/1380/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослоя Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову ВП №76510061 від 02.12.2024 Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Воловецького районного суду від 04 грудня 2024 року подану скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі положень статті 183 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із скарги неможливо встановити, який суд розглянув справу, як суд першої інстанції, в межах якого виконавчого провадження і на підставі якого виконавчого документу здійснюється стягнення боржника, тобто неможливо перевірити підсудність заявлених вимог та можливість їх прийняття Воловецьким районним судом. Крім цього, подана скарга не відповідає положенням частини 2 статті 183 ЦПК України, оскільки до скарги не додано доказів її надіслання іншим учасникам справи, тому наявні підстави для повернення без розгляду.

Не погодившись у зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив таку у апеляційному порядку та просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів зазначає, що така є передчасною і помилковою, оскільки суддя навіть не витребувала матеріали виконавчого провадження і зробила безпідставні висновки. Вважає, що Воловецьким районним судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими та існує невідповідність висновків суду обставинам справи. Загалом інші доводи скарги зводяться до обґрунтування скарги по суті спору, а не по суті постановленої ухвали.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви заявникові розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи заявнику скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 183 ЦПК України, яка не регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини 2 статті 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без одержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина 4 статті 183 ЦПК України).

Разом із тим, розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У частині 1 статті 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд першої інстанції, зокрема, виходячи з того, що матеріали скарги не містять доказів її надіслання іншим учасникам, застосувавши вимоги частини 2 статті 183 ЦПК України, повернув її заявнику без розгляду.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на те, що частиною 2 статті 183 ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі на стадії виконання судового рішення та в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції в порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства не звернув увагу на те, що вимоги частини 2 статті 183 ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частини 1 або 2 цієї статті.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року у справі N 569/13154/20 (провадження N 61-15520св20); від 17 лютого 2021 року у справі N 569/13160/20 (провадження N 61-15478св20), від 10 березня 2021 року у справі N 766/17333/20-ц (провадження N 61-1124св21), від 21 квітня 2021 року у справі N 713/1972/20 (провадження N 61-2247св21), від 06 жовтня 2021 року у справі N 761/14537/15-ц (провадження N 61-10499св21) та від 27 жовтня 2021 року у справі N 713/1971/20 (провадження N 61-7897св21).

Згідно з вимогами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, за приписами пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження (частина четверта статті 74 в чинній редакції), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (стаття 185 ЦПК України в чинній редакції).

Тому у випадку, якщо суд дійде висновку про невідповідність поданої скарги вимогам ЦПК України щодо форми та змісту, то суд вправі застосувати положення статті 185 ЦПК України.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування положень частини четвертої статті 183 ЦПК України, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про повернення скарги заявнику без розгляду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та помилково повернув заявнику скаргу.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду скасувати, з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: