Справа № 390/1483/24
Провадження № 2/390/541/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бойко І.А.,

при секретарі Кондратовій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщинита зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її діду ОСОБА_3 належала земельна ділянка № НОМЕР_1 , що розташована на території садового товариства «Будівельник» Іванівської сільської ради. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводився батьком ОСОБА_2 , дочкою останнього є позивачка. За життя ОСОБА_2 усно повідомив, що земельна № НОМЕР_1 належить йому, а після його смерті залишиться позивачці. Після того, як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка звернулася до нотаріуса щодо роз`яснення їй процедури оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що земельна ділянка належить її діду ОСОБА_3 , після смерті якого ОСОБА_2 не оформив своїх спадкових прав. Зважаючи на дату смерті ОСОБА_3 , нотаріус надала письмове роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка не знала, що спадкове майно належить діду, а не батькові, який помер пізніше, тому вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Інший спадкоємець за законом першої черги - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не звертався.

У зустрічній позовній заяві та у відзиві на позов ОСОБА_2 зазначив, що у 2014 році через похилий вік свого батька ОСОБА_3 , для догляду, він забрав його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживав до своєї смерті та був похований відповідачем. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 , що розташована на території садового товариства «Будівельник», що належала йому на праві приватної власності на підставі державного акта. Крім самого ОСОБА_2 у ОСОБА_3 був також інший син ОСОБА_4 . Майнових спорів між братами не виникало, ОСОБА_2 прав на спадщину після ОСОБА_3 не заявляв. Інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3 відсутні. Оскільки він, ОСОБА_5 , проживав з батьком, здійснював догляд за ним до моменту його смерті, тим самим фактично прийняв спадщину, тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_1 є його племінницею та не відноситься до першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 , заяву про прийняття спадщини, як після смерті - ОСОБА_3 , так після смерті ОСОБА_2 нотаріусу не подавала. Позивач не подала докази на підтвердження поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тому відповідач вважає первісний позов безпідставним, а дії позивача порушенням своїх прав, тому просить відмовити у задоволенні первісного позову та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 515,8 кв. м, що розташована на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка належала померлому на підставі державного акта серії КР № 004453, виданого 21.10.1997.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат Нофенко Ю.В. не з`явилися, правом подання відзиву на зустрічний позов, так само, і відповіді на відзив відповідача не скористалися, сторона позивача про дату, місце і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку згідно довідки про доставку електронного документу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Гіріч Ю.П. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 515,8 кв. м, що розташована на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», призначення якої для ведення садівництва.

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку підтверджується держаним актом на право приватної власності на землю серії КР №004753 від 21.10.1997, який виданий на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів № 14/78 від 11.10.1997 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 3859 (а.с.7).

З висновку про вартість земельної ділянки від 22.01.2025 вбачається, що сертифікований суб`єкт оціночної діяльності ПП «Еталон» здійснив визначення оціночної/ринкової вартості земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0516 га, місце розташування якої садова товариство «Будівельник» с.Іванівка, Кропивницького району Кіровоградської області, вартість якої становить 125800 грн. Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 004753, виданий на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів № 14/78 від 11.10.1997 (а.с.77-78).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.75).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с.10).

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_1 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с.11).

На ухвалу суду завідувач Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 надала відповідь № 1527/01-09 від 07.11.2024 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 79056741, згідно яких після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.47-48).

З довідки квартального комітету № 14 Фортечного району м.Кропивницького № 71, від 01.11.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доглядав батька ОСОБА_3 з травня 2014 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживав разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 56 та довідки про причину смерті № 56 отримувачем зазначених документів є ОСОБА_2 (а.с.55-56).

Відповідно до свідоцтва на поховання, виданого 21.05.2019 ОСОБА_2 , він 20.05.2019 здійснив обряд поховання ОСОБА_3 (а.с.54).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

На ухвалу суду завідувач Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 надала відповідь № 68/01-09 від 23.01.2025 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 79802696, згідно яких після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.100-101).

Згідно із членської книжки садовода № 115 садового товариства «Будівельник», з виправленнями, її видано щодо ділянки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 14.06.2003 року міститься запис про зміну члена кооперативу на ОСОБА_4 . Крім того книжка містить записи про членські внески за період з 1988 по 2008 (а.с.106-107).

З копії розрахункової книжки по сплаті за електроенергію садового товариства «Будівельник» № 102, заведеної щодо ділянки № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 , вбачається проведення заміни електролічильника та здійснення оплати за електроенергію за період з 2022 по грудень 2023 (а.с.110-111).

Згідно із членської книжки садовода № 102 садового товариства «Будівельник», її видано щодо ділянки № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_2 . Книжка містить записи про членські внески за період з 2009 по 2024 роки (а.с.108-109).

Відповідно до довідки № 4 від 17.01.2025, яку надав голова правління садівничого товариства «Будівельник», у 2011 році номер земельної ділянки 115, що належить ОСОБА_3 змінено на номер 102. В період з 2000 вносив плату та здійснював догляд за вказаною земельною ділянкою ОСОБА_2 . З 2023 по 01.01.2025 догляд за земельною ділянкою та оплату за неї здійснювалася ОСОБА_1 (а.с.112).

З довідки голови правління ОСББ «Лідер 2020» № 13 від 19.04.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично проживав з 30.10.2018 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . На день його смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: донька ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_10 , ОСОБА_10 (а.с.114).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно постанови Верховного Суду від 04.02.2024 у справі № 404/7153/20 (належності до спадкоємців п`ятої черги) у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернулась із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її діда ОСОБА_3 .

За обставинами, які встановив суд, позивач ОСОБА_1 відноситься до п`ятої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 .

У той же час відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняв спадщину шляхом постійного зі спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджується сукупністю письмових доказів (довідкою за місцем проживання щодо спільного проживання разом зі спадкодавцем, записом про отримання відповідачем лікарського свідоцтва про смерть спадкодавця, свідоцтвом на поховання). Крім того, про факт прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_2 свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 79056741 про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , отже відповідач ОСОБА_2 заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавав.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 відповідачем, як спадкоємцем першої черги, усуває позивача від права на спадкування, як спадкоємця п`ятої черги.

Першочерговістю свого права спадкування обґрунтовує відповідач заперечення проти задоволення первісного позову та надання ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Крім того, відповідач зазначає на відсутність поважних причин для поновлення такого строку.

Суд погоджується про відсутність доказів поважності пропуску позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкоємець повинен бути активним у з`ясуванні складу спадщини та у прийнятті спадщини, натомість позивач ОСОБА_1 юридично значущих дій з метою прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_3 не вчиняла, та не довела суду об`єктивну неможливість їх вчинення через проживання спадкодавця до своєї смерті в тому ж місті з іншим спадкоємцем, який тривалий час доглядав за ним та здійснив його поховання.

Сторона позивача на підтвердження поважності пропуску строку звернення до нотаріуса суду надала наступні документи: членську книжку садовода № НОМЕР_1 в СТ «Будівельник», членську книжку СТ «Будівельник» № 102, розрахункову книжку по оплаті за електроенергію СТ «Будівельник» № 102 та довідку № 4 від 17.01.2025.

Надаючи правову оцінку вищевказаним документа, суд зазначає, що відповідно до статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Надані стороною позивача документи містять суперечності та неузгодженості між собою, а також частково суперечать доказам, які дослідив суд, і визнає їх достовірними, належними та допустимим, а також які визнаються сторонами.

Так, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 004753 ОСОБА_3 був власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , площа якої становить 515,8 кв. м. Земельну ділянку № 115 оцінював суб`єкт оціночної діяльності згідно висновку від 22.01.2025. Належні, допустимі та достовірні докази щодо зміни номеру земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, оскільки, зокрема відповідне рішення органу місцевого самоврядування, який передав ОСОБА_3 спірну земельну ділянку у власність, щодо зміни її номеру, або витяг з Державного земельного кадастру про відповідність номеру земельної ділянки № НОМЕР_1 номеру земельної ділянки № НОМЕР_7 , суду не надано, тому суд відхиляє довідку № 4 від 17.01.2025 в цій частині, оскільки садівниче товариство не наділене відповідними повноваженням землевпорядкування спірної земельної ділянки після прийняття праворозпорядчого документу компетентним органом місцевого самоврядування та видачі ним правовстановлюючого документу.

Крім того, згідно записам в членській книжці садовода № 102 членські внески вносились, починаючи з 2009 року, отже до 2011 року земельна ділянка № НОМЕР_7 існувала одночасно із земельною ділянкою № НОМЕР_1 .

Крім того, записи в членській книжці садовода № НОМЕР_1 , свідчать, що її заведено на ім`я ОСОБА_3 і позивач, проявивши розумну обачливість не була обмежена у можливості після 2003 року з`ясувати факт приватизації у 1997 році земельної ділянки № НОМЕР_1 своїм дідом ОСОБА_3 .

Також суд зазначає, що записи про членські внески в садовому товаристві, на території якого знаходиться земельна ділянка та яка перебуває в приватній власності, за відсутності інших належних доказів, за обставин даної справи, саме по собі не є свідченням поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Частина 1 ст.328, ч.2 ст.373 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зваживши в сукупності письмові докази суд вважає, що за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 слід визнати право власності на спірну земельну ділянку, оскільки він успадкував її як спадкоємець за законом першої черги та прийняв спадщину.

Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Сторона позивача за первісним позовом висловила клопотання про залишення власних судових витрат по фактично понесеним. До завершення судового розгляду позицію щодо розподілу судових витрат сторона позивача не змінила.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 судові витрати, сплачені ним за подання до суду зустрічного позову, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з квитанції № 0.0..1 від 29.01.2025 сума судового збору, який ОСОБА_2 сплатив за пред`явлення зустрічного позову, становить 1258 грн. Докази понесення ним інших витрат суду не надані. Зважаючи на задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1258 грн, в якості відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 373, 386, 392, 1216-1218, 1261, 1265, 1268, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 13, 77-81, 89, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,- відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на земельну ділянку площею 515,8 кв. м, розташовану на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на землю, відповідно до державного акта про право приватної власності на землю серії КР № 004753, виданого 21.10.1997.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя Кропивницького районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко