РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокуСправа № 495/9236/24
Номер провадження 2/495/4497/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 25% від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 - повноліття.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 25.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 712.

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 08.04.2016 року (повторно), актовий запис № 211.

23 квітня 2021 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, вказаний шлюб було розірвано.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. ОСОБА_2 , покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у виховання сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та її теперішнього чоловіка ОСОБА_4 .

Позивачка не має змоги зареєструвати місце проживання малолітнього сина, у зв`язку з тим, що відповідач цим не цікавиться та не надає згоди на такі дії (заява про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини з відмовою додається до позову).

Керуючись наведеним, позивач просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Також позивачка вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина.

1.2. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

2. Рух справи у суді.

Позовну заяву подано до суду 07.10.2024.

Ухвалою від 18.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.12.2024 було витребувано в органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 01.04.2025 було витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за період із 01.01.2014 по дату надання відповіді.

Ухвалою суду від 01.04.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивач, представник позивача у судове засідання не прибули, 15.05.2025 письмово клопотали про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, в порядку частини десятої статті 187 ЦПК належно повідомлений про дату, час, місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи не заявив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився належно повідомлений про дату, час, місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи не заявив.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 25.12.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 712.

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 08.04.2016 року (повторно), актовий запис № 211.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2021.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 27.02.2024, місцем реєстрації позивача ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 .

27.07.2021 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 27.07.2021).

Фактичним місцем проживання ОСОБА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_4 сином ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_2 (копія довідки ЖЕО №1 № 280 від 27.09.2024).

Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідній реєстрації відмовлено у зв`язку із відсутністю згоди батька дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до дитини.

Відповідач ОСОБА_2 із 21.12.2021 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (інформація з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 833254 від 08.10.2024).

Зареєстрованого місця проживання відповідача на території України судом не виявлено.

На засідання органу опіки та піклування Шевченко Є.Ю. не прибув.

У жодне із призначених судових засідань у цій справі відповідач також не прибув; заперечення проти позову не заявив.

Відповідно до відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України станом на 01.04.2025 ОСОБА_2 після 09.03.2019 державний кордон України у напрямку виїзд не перетинав, на тимчасово окуповану територію, із тимчасово окупованої території не переміщався.

Опитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що востаннє зустрічався із батьком у день свого шестиріччя, він був нетверезий; до цього батько уже значний час проживав окремо. ОСОБА_8 також не знає де зараз проживає його батько, спілкування з ним жодного не підтримує, не відчуває потреби у присутності батька у своєму житті; проти того, щоб ОСОБА_2 також юридично не вважався його батьком не заперечив.

5. Норми права, які застосував суд. Висновки.

Згідно із статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 Сімейного Кодексу України, підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року в пункті 16: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України).

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За результатами дослідження достатніх, допустимих, достовірних, належних доказів у справі, якими підтверджено обставини батьківства відповідача, суд дійшов висновку про наявність в останнього обов`язку сплачувати аліменти; встановлені обставини вказують на необхідність задоволення позовних вимог.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, перевіривши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, вітчимом, сестрою, знаходиться на повному матеріальному утриманні та забезпеченні матері, остання піклується та дбає про сина. У свою чергу відповідач ОСОБА_2 життям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не спілкується з сином, матеріально не підтримує, аліментів на дитину не сплачує; зареєстрованого місця проживання в Україні не має; наразі покинув дитину та понад 6 років не з`являється у її житті, тобто фактично самоусунувся від виховання дитини, що дає підстави вважати про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини.

За таких умов, на переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав є законною та необхідною мірою для захисту інтересів дитини; позов у частині стягнення аліментів є підставним та обґрунтованим.

6. Розподіл судових витрат.

За правилами статті 141 ЦПК, з огляду на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у частці 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 грн 20 коп (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа Орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, , місцезнаходження: вулиця Михайлівська, 56, місто Білгород-Дністровський, Одеська область.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2025.

Суддя Ю.Ф. Волкова