БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1349/24
Провадження № 2-во/730/6/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника Борзнянського відділу ДВС Савченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі у справі № 730/1349/24

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області із заявою про виправлення описки у виконавчому листі у справі № 730/1349/24.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що на підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року у справі № 730/1349/24 судом було винесено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в інтересах повнолітньої дитини ОСОБА_3 .

У резолютивній частині рішення чітко зазначено, що: "Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць." та "набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження." Однак у виконавчому листі, виданому судом, зазначено, що стягнення проводиться з дати прийняття рішення, тобто з 17 грудня 2024 року, що не відповідає тексту самого рішення та вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Співставлення змісту: У рішенні суду (оригінал): «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в інтересах повнолітньої дочки ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.» Позивач (стягувач): ОСОБА_2 . Особа, в інтересах якої подано позов: ОСОБА_3 . Отже, отримувач аліментів дитина, не мати. У виконавчому листі: «Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн щомісяця. Це груба помилка у виконавчому листі, адже: У рішенні йдеться про стягнення в інтересах дитини; А у виконавчому листі аліменти стягуються на користь матері, що є порушенням суті рішення суду та норм СК України. ОСОБА_2 отримує виконавчий лист у паперовій формі з описками, які грубо порушують зміст резолютивної частини Рішення що виконується та надає його державному виконавцю Савченко В.М. Суть помилки: - У резолютивній частині рішення чітко зазначено, що: "Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць." та "набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження." Однак у виконавчому листі, виданому судом, зазначено, що стягнення проводиться з дати прийняття рішення, тобто з 17 грудня 2024 року, що не відповідає тексту самого рішення та вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». - У виконавчому листі помилково вказано стягнення на користь ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 , інтереси якої розглядав та задовольнив суд.

У зв`язку з викладеним, заявник уважає, що виконавчий лист, виданий Борзнянським районним судом Чернігівської області у справі № 730/1349/24, містить істотні невідповідності резолютивній частині судового рішення, а саме: неправильне зазначення дати початку виконання (виконання повного рішення розпочато до набрання ним законної сили, що суперечить ст. 367 ЦПК України); зазначення неправильного стягувача ОСОБА_2 замість повнолітньої дитини ОСОБА_3 , що суперечить ст. 199 Сімейного кодексу України; обсяг виконання не обмежений одним місячним платежем, як передбачено в самому рішенні суду.

Підсумовуючи свою заяву, заявник просить суд внести виправлення до виконавчого листа у справі № 730/1349/24: виправити стягувача на ОСОБА_3 повнолітню особу, на користь якої фактично стягуються аліменти; обмежити негайне виконання обсягом одного місячного платежу; вказати, що решта рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав зазначену заяву. Додатково зазначив, що уважає, що аліменти у цій справі мають бути стягнені на користь дитини, а не на користь матері. Матір чинить на дитину тиск. Дитина є інструментом впливу на заявника, дочка у повній залежності від матері.

Також, уважає, що стягнута судом сума в розмірі 4000 грн є надмірною, арешт на майно, накладений ВДВС, у межах справи щодо стягнення аліментів, є незаконним. Аліменти у розмірі 4000 грн є тиском на нього з боку матері дитини, це заважає заявнику нормально розвиватися, він відчуває психологічну та фінансову напругу. Завдання матері лише дискредитувати батька в очах дитини.

Він не розуміє, чому взагалі були стягнуті аліменти, до нього з даним питанням ніхто не звертався, а одразу подали до суду, хоча він не заперечує сплачувати аліменти. Мати дитини не дозволяє йому бачитися з дитиною, дитина під повним контролем матері. Саме мати контролює гроші дитини. Заявник бажає, щоб кошти дитина отримувала без посередництва матері, щоб вони йшли саме дитині.

Просить суд зобов`язати позивача у справі надати пояснення щодо такої поведінки. А також витребувати рахунок дитини на який він зможе перераховувати кошти.

У кінці виступу в судовому засіданні заявник, додатково до прохання викладеного у заяві просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що рішення суду відповідає вимогам закону, виконавчий лист видано на виконання рішення суду, підстав для внесення нових даних через описку немає, як немає й підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Дитина має право отримати від батька гроші на навчання, оскільки останній добровільно їх не надає.

Представник Борзнянського відділу ДВС Савченко В.М. зазначила, що отримала на виконання рішення суду та виконавчий лист, останні відповідали вимогам закону, а тому було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. Підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 немає. Виконавчий лист видано саме на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. ВДВС лише виконує те, що було видано судом. Усі передбачені атрибути, що передбачає закон, у виконавчому листі наявні.

Дослідивши заяву про виправлення описки у виконавчому листі у справі № 730/1349/24, а також вивчивши доводи заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, матеріали цивільної справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 432 ЦПК суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2024 року, і до закінчення навчання - 30 червня 2027 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На виконання вказаного рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, судом 23.12.2024 року було видано виконавчий лист.

14.01.2025 року головним державним виконавцем Борзнянського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 1 закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У цій справі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року набуло законної сили за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так, постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.04.2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Таким чином, на день розгляду заяви ОСОБА_1 , судове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року має виконуватися у повному обсязі.

З огляду на зазначене, заява відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає, як не підлягають й вимоги заявника про виправлення описки у виконавчому листі.

Виконавчий лист видано на виконання рішення суду.

При цьому, доводи заявника про те, що у виконавчому листі треба виправити стягувача на ОСОБА_3 повнолітню особу, на користь якої фактично стягуються аліменти, не є переконливими та не ґрунтуються на законі, оскільки ст. 199 СК передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Що стосується того, що рішення, за виключенням негайного стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, має бути виконане після набрання ним законної сили, то про це прямо вказано у резолютивній частині рішення суду, вказане відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Положення вищевказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (не юридичного) характеру описки та очевидні арифметичні помилки. Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Як правило, описка як мовна помилка не спотворює тексту судового рішення та не призводить до його неправильного сприймання (помилкове розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо).

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму про виправлення описки в ухвалі суду від 16.11.2016 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виконавчий документ повністю відповідає змісту та відомостям, зазначеним в судовому рішенні, зокрема у резолютивній частині рішення.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заявником суду надана копія ухвали Верховного Суду від 26.06.2025 року якою відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 21.04.2025 року.

Таким чином, вказані судові рішення підлягають обов`язковому виконанню.

Інші доводи ОСОБА_1 у даній справі, судом не оцінюються, оскільки останні не є предметом розгляді даної справи.

Виражаючи свою незгоду із сумою аліментів, із способом сплати аліментів, із суб`єктним складом первісній у справі та таке інше, ОСОБА_1 фактично намагається переглянути рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2025 року, що є неприпустимим, оскільки вказані судові рішення набрали законної сили та підлягають виконанню. Крім того, аналогічні доводи вже були предметом розгляду судів, в тому числі, судом апеляційної інстанції, які такі доводи заявника відкинув, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Звертає увагу суд й на те, що в ухвалі Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 року акцентовано увагу заявника на те, що негайне виконання рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць згідно зі ст.430 ЦПК України не свідчить про набрання цим судовим рішенням законної сили та не покладає на заявника зобов`язань зі сплати періодичних платежів (аліментів) до вступу рішення у законну силу, а покликане забезпечити захист прав дитини, що продовжує навчання (необхідність її утримання), у період апеляційного провадження.

Доводи заявника щодо зобов`язання позивача у справі надати пояснення щодо питання виховання дочки, а також поведінки самої ОСОБА_2 , а також витребування рахунку дитини на який він зможе перераховувати кошти, виходять за межі розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 183, 353-355, 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі у справі № 730/1349/24, а також у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ріхтер В.В.