Ухвала

Іменем України

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 524/1498/25

провадження № 61-7090ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Автозаводський відділ ДМС України,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати її жертвою трансфертного громадянства, яке позбавило її конституційних прав та свобод як людини і громадянина, проголошених ООН та Європейським Союзом, та які були встановлені і прописані у Конституції СРСР.

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області ухвалою від 12 лютого 2025 року відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 01 травня 2025 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме - для сплати судового збору в розмірі 605,60 грн, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала.

Вказана ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк вимоги ухвали не виконала.

30 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та підтвердити її статус людини та правосуб`єктність визначеними міжнародними договорами, ратифікованими Україною.

Вивчивши касаційну скаргу та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року не підлягає касаційному оскарженню, так як вона не була предметом апеляційного перегляду по суті, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2025 року.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з положеннями статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій посилалася на те, що вона не повинна сплачувати судовий збір на підставі Закону України «Про судовий збір», який, на її думку, її не стосується, не відповідає Конституції України та звужує зміст та обсяг існуючих прав громадян. Серед іншого заявила, що ухвала суду не має державності, не може бути використана нею як офіційне рішення, оскільки є документом підприємницької діяльності. Подана заява не містить обґрунтованих доводів та доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Отже, встановивши, що протягом визначеного судом строку вимоги ухвали від 01 травня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху виконані не були, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому право ОСОБА_1 на доступ до суду.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга в цій частині є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2025 року слід відмовити.

Разом із цим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389 та 392 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 та частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Автозаводський відділ ДМС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов