РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача адвоката Миронюка Д.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Чайковської Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Миронюк Д.Д., звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з вказаним позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить зменшити розмір аліментів за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/9788/16-ц від 26.01.2017 року, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2017, також було вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2016 року та до повноліття дитини.

Вказує, що 25.11.2023 позивач зареєстрував шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народилася дитина. Дружина позивача перебуває у декретній відпустці, працювати зараз немає змоги. Крім того, у позивача суттєво погіршився стан здоров`я, двобічна плоскостопість з ознаками артрозу таранно-човноподібних суглобів; пролапс МК обох стулок; остеохондроз поперекового відділу хребта ускладнений протрузією; вегетосудинна недостатність. У зв`язку зі зміною сімейного стану та погіршення стану здоров`я просить зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/3 на 1/6 частини заробітку (доходу).

Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 26.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.02.2025 року від адвоката Чайковської Р.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що на підтвердження зміни сімейного та матеріального стану позивач повідомив про своє одруження та утримання іншої дитини та дружини. Ці обставини не є такими, які мають впливати на визначений розмір аліментів, що стягується на дитину. Позивачем до матеріалів справи не надано відомостей про його доходи, не надано доказів щодо утримання ним його дружини, а також не надано доказів, що його фінансовий стан якимось чином погіршився внаслідок останніх затрат. Зміна його сімейного стану, одруження та утримання дитини не є безумовними підставами для зменшення аліментів. Щодо погіршення стану здоров`я позивача, то надані ним в підтвердження докази датовані 2023 року, а всі діагнози зазначені у них є поширеними. Також звертає увагу, що всі витрати щодо утримання дитини відповідач, як мати, несе самостійно, а позивач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.37-43).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2017, справа №296/9788/16-ц позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчим комітетом Маломошковецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис №1 від 06.12.2014 року. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2016 року та до повноліття дитини (а.с.6-8).

ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією паспорта (а.с.44).

ОСОБА_2 25.11.2023 уклав шлюб з ОСОБА_7 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

До позову представником позивача також додано копію довідки військово-лікарської комісії №8112 від 11.08.2023 року та копію рентгенографії стоп від 28.07.2023 року (а.с.12,13).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 10.10.2023 у справі №682/2454/22, від 27.11.2024 у справі №613/1404/23, від 12.03.2025 року у справі №522/8836/23.

Відповідно, посилання сторони відповідача, що обставини щодо зміни сімейного стану не є такими, що мають впливати на визначений законом розмір аліментів, суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки матеріалами справи стверджується не лише факт зміни сімейного стану позивача в зв`язку з його одруженням та народженням дитини, а й зміна стану здоров`я позивача. Хоча представник відповідача стверджує, що стан здоров`я позивача не є тяжким, разом з тим з урахуванням зміни сімейного стану та народження дитини в іншому шлюбі в сукупності вказує на зміну його матеріального стану, як платника аліментів. Тобто, в даному випадку наявні одночасно такі підстави для зміни розміру аліментів як зміна матеріального, сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів. При цьому, слід відмітити, що згідно вищевказаних правових позицій, кожна з підстав є і самостійною, не залежною від інших, підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивач добровільно погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів свого доходу (заробітку). З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що суми аліментих платежів, які нараховуються державним виконавцем значно перевищують не лише міеімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а й також мінімальний рекомендований розмір аліментів у відповідні періоди. Наявна заборгованість свідчить, що позивач не може в повній мірі сплачувати розмір аліментів, на який погодився виходячи з наявних на той час обставин, зокрема сімейних та матеріальних.

Таким чином аналізуючи всі обставини справи, оцінюючи докази, надані на їх підтвердження, та правові норми, які регулюють правовідносини, що склалися, зважаючи, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача (він одружився, у нього народилася дитина), а також його стан здоров`я, що в сукупності вплинуло на зміну його матеріального стану, при цьому враховуючи право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину від всіх видів доходу (заробітку) позивача щомісячно до повноліття дитини.

На думку суду такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на позивача, та захистом його прав.

Суд зазначає, що обставини викладені у постановах Верховного Суду у справах №565/2071/19, №591/6388/22, №688/4308/23, на які представник відповідача посилається, відрізняються від встановлених обставин у дані й справі. Крім того при ухвалені рішення судом наведена позиція Верховного Суду в інших подібних справах.

Щодо посилань представника відповідача на понесення додаткових витрат на дитину у зв`язку із станом здоров`я, то суд звертає увагу на можливість стягнення таких витрат окремо від аліментів.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.01.2017 у справі №296/9788/16-ц, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 09.05.2025