Дата документу 02.06.2025
Справа № 334/4334/25
Провадження № 2-о/334/188/25
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

02 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Телегуз С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна, про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку, -

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» звернулася представник: адвокат Стадніченко Я.М. в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., з заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

В заяві прохали встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 22.04.2005 року №2440, який укладений між ОСОБА_2 та АКБ «ФОРУМ», майновий поручитель ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І.; скасувати запис про іпотеку від 23.03.2005 року №1795912 та запис про заборону відчуження на нерухоме майно від 23.03.2005 року.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що дана заява подана з порушенням правил підсудності.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК).

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У Постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

У Постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі № 185/8191/16-ц зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Таким чином, правила виключної підсудності стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у Постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 462/7217/18.

Подана заява стосується нежитлового приміщення літ. Р-2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки.

З огляду на наявність конкуренції правил підсудності, оскільки заявником подана заява в порядку ч.1 ст.316 ЦПК України (заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання), суд вважає, що в даному випадку мають застосовуватися правила виключної підсудності згідно ч.1 ст.30 ЦПК України - позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна.

Тому, суд приходить висновку, що заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно ч.2 ст.31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно ч.1 ст.378 ЦПК України недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний з забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За таких обставин, заяву подано до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з порушенням правил підсудності, тому суд вважає за необхідне передати зазначену справу на розгляд Заводського районного суду м. Запоріжжя, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого вона належить згідно ч.1 ст.30 ЦПК України за місцезнаходженням нежитлового приміщення літ. Р-2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання щодо відповідності заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України суд не вирішував.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 258-260, 294, 316, 353, 354, 355, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк Ірина Іванівна, про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Заводського районного суду м. Запоріжжя (м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної буд.65).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів.

Суддя: С.М. Телегуз