Справа №403/516/24 провадження № 2/403/295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі по тексту рішення - ТОВ «Юніт Капітал») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 20375 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 12496 грн. 65 коп.; по відсотках за користування кредитом - 7879 грн. 31 коп..

Позов обгрунтовується тим, що 08 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «МШФД»), як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №965939768, за яким кредитодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах строковості, зворотності та платності кредит на суму 15000,00 грн, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» у формі електронного документа шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2Е44S, введеного ним 08 березня 2021 року о 10:57:40 год. у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МШФД». На виконання умов договору первісний кредитор ТОВ «МШФД» перерахував на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 15000,00 грн.. Враховуючи, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом здійснення за ним лише часткових платежів, а також заміну у порядку укладення: 1) 28 листопада 2018 року договору факторингу №28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод про продовження строку дії договору) сторони кредитора з ТОВ «МШФД» на ТОВ «Таліон Плюс»; 2) 05 серпня 2020 року договору факторингу №05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод про продовження строку дії договору) сторони кредитора з ТОВ «Таліон Плюс» на ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та 3) 20 серпня 2024 року договору факторингу №200824 сторони кредитора з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» на ТОВ «Юніт Капітал» позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.

З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн..

Згідно відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Нетребою К.О. 17 квітня 2025 року в межах встановленого судом 15-денного строку, остання прохала суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року.

На обгрунтування заперечень проти позову зазначила про те, що відповідач не визнає позову повністю, оскільки: 1) обставина укладення саме відповідачем кредитного договору з первісним кредитодавцем не підтверджена належними та допустимими доказами; 2) документ, який підтверджує перерахування відповідачу грошових коштів (платіжне доручення від 08 березня 2021 року) є сумнівним, не містить усіх необхідних реквізитів - не має печатки банку, підпису особи за здійснення банківської операції; 3) доданий позивачем доказ у вигляді копії Реєстру прав вимог №148 від 25 серпня 2021 року не відповідає формі, встановленій додатком 1 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а тому не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ; 4) в матеріалах справи відсутні дані про направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права грошової вимог за кредитним договором №270023567 від 21 грудня 2020 року; 5) правовідносини за кредитним договором №965939768 між ТОВ «МШФД» та відповідачем виникли 08.03.2021, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018; витяг з Реєстру прав вимоги №148, у якому зазначено відповідача, датований 25.08.2021, тобто більш ніж через три роки після укладення договору відступлення права вимоги, а тому на час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у ТОВ «МШФД» не було права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №965939768 від 08.03.2021, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. Заявлені позивачем витрати на правову допомогу і надані послуги в сумі 6000,00 грн. вважала значно завищеними та неспівмірними з часом, витраченим адвокатом та обсягом виконаних ним робіт (а.с.162-167).

У наданих до суду відповідно до п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України додаткових поясненнях представник позивача ТОВ «Юніт Капітал», не погоджуючись з доводами відповідача ОСОБА_1 , викладеними у відзиві на позовну заяву, вважав їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки: 1) відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав свою згоду шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора MNV2Е44Sта натисненням іконки «відправити/підписати», яка могла стати активною лише після введення ним вказаного одноразового ідентифікатора, внаслідок чого кредитний договір був підписаний відповідачем електронним підписом, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію»; 2) платіжне доручення про перерахунок відповідачу грошових коштів в сумі 15000,00 грн. оформлене відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер, назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та його рахунок; код банку одержувача, суми цифрами, призначення платежу, що свідчить про дотримання первинним кредитором порядку видачі коштів в безготівковій формі; 3) п.2.1 розділу 2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобовязується відступати фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, тобто предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги; відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які можуть виникнути в майбутньому; згідно з п.1.4 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, а тому право вимоги за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 25.08.2021 відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги №148; строк дії договору факторингу №28/1118-01 закінчується 28 листопада 2019 року, однак сторони шляхом укладення ряду додаткових угод продовжили строк його дії до 31 грудня 2024 року; 4) відповідно до п.8.2 договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», строк дії договору закінчується 04 серпня 2021 року, однак відповідно до п.8.6 договору невідємну частину договору становлять додатки та додаткові угоди, які набувають чинності з моменту їх підписання; додатковими угодами строк дії договору продовжено до 30 грудня 2024 року; договір №05/0820-01 є рамковою угодою і його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, а тому підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу до 30 грудня 2024 року; 5) перехід права вимог від ТОВ «Онлайн Фінанс» до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №2000824 від 20 серпня 2024 року, що відповідає п.1.2 договору; 6) посилання представника відповідача на недоведеність переходу права вимоги в звязку з тим, що позивачем не долучено доказів на підтвердження оплати договорів факторингу, є нікчемним, оскільки відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; предметом доказування у справі є не факт оплати договорів факторингу, а передача прав вимоги за даними договорами; 7) неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові, а може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Зазначений представником позивача попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. вважає необгрунтованим, завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності і є неспівмірним зі складністю справи та документально не підтверджений (а.с.170-183).

ІІ. Заяви та клопотання.

Представник позивача згідно викладеного в прохальній частині позовної заяви клопотання прохав суд провести розгляд цивільної справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.7 зворот).

Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

У поданій до суду 22 травня 2025 року заяві представник відповідача прохала провести розгляд справи без її участі та участі відповідача і відмовити у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (а.с.189).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с.147-148).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08 березня 2021 року між ТОВ «МШФД», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №965939768 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2Е44S, надісланого кредитодавцем (СМС-повідомленням) на зазначений позичальником фінансовий номер: , що підтверджується довідкою про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МШФД» (а.с.14-16, 20-а).

Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.1, 1.2) ТОВ «МШФД» зобов`язується надати відповідачу ОСОБА_1 кредит на суму 15000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та платності строком на 70 днів, а відповідач зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (а.с.14).

За змістом пунктів 1.4, 1.5, 1.7, 1.9 Договору: 1) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка); 2) на умовах, викладених в п.1.6 Договору (у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором), до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50% річних, що становить 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним; 3) повернення частини кредиту та всі нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом; 4) проценти за користування кредитом, в розмірі, передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника (а.с.14).

08 березня 2021 року ТОВ «МШФД» на виконання умов договору №965939768 через АТ «Таскомбанк» було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 15000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту та номеру платіжного засобу відповідача, зазначеним ним в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 08 березня 2021 року (а.с.20, 26, 27).

Додатковою угодою від 01 квітня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на девять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.16 зворот).

Додатковою угодою від 14 квітня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на тринадцять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.17).

Додатковою угодою від 26 квітня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на дванадцять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.17 зворот).

Додатковою угодою від 08 травня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на дванадцять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.18).

Додатковою угодою від 19 травня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на одинадцять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.18 зворот).

Додатковою угодою від 31 травня 2021 року до Договору загальний строк, на який відповідачу був наданий кредит, та строк оплати ним наступного чергового платежу був продовжений на дванадцять днів. Одночасно встановлено, що позичальник на дату укладення цієї додаткової угоди сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (а.с.19).

28 листопада 2018 року між ТОВ «МШФД» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким, з урахуванням додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року та №32 від 31 грудня 2023 року про продовження строку його дії до 31 грудня 2024 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року в сумі 20375,96 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №148 від 25 серпня 2021 року (а.с.29-32, 35-37 зворот, 192-199).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким, з урахуванням додаткових угод №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року про продовження строку його дії до 30 грудня 2024 року включно, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року в сумі 20375,96 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року (а.с.38-40, 43-44, 201, 202).

20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №200824, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року в сумі 20375,96 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №200824 (а.с.45-48, 50-51).

Згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором в період з 08 березня 2021 року по 31 липня 2023 року загальна сума заборгованості відповідача становить 20375,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 12496,65 грн., за процентами - 7879,31 грн. (а.с.52-54).

Зазначена сума заборгованості відповідача в подальшому після переходу права вимоги від ТОВ «МШФД» до інших кредиторів залишалась незмінною (а.с.43-44).

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 та його представником під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України)..

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.

Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

З огляду на викладене судом встановлено, що договір №965939768 від 08 березня 2021 року був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2Е44S, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.

В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.

Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Юніт Капітал» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2Е44S та отримання ним кредитних коштів за цим договором відповідачем та його представником суду надано не було.

Відповідно до п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції на дату укладення Договору, далі - Закону) платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, встановлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників (п.22.9 ст.22 Закону).

Згідно з п.30.1 ст.30 Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п.1.4 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України 21.01.2004 №22 (в редакції на дату укладення Договору), безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

З наведеного вище слідує, що нормативно-правове регулювання діяльності учасників спірних правовідносин, які є фінансовими, а не банківськими установами, за виключенням відповідача, як фізичної особи, має свої особливості, зокрема, що стосується вимог до їх первинної документації на підтвердження відомостей про здійснену господарську операцію.

З огляду на викладене, суд оцінює, як належні та остатні в їх сукупності, надані позивачем ТОВ «Юніт Капітал» докази надання відповідачу кредитних коштів в сумі 15000,00 грн. шляхом їх перерахування на вказаний ним картковий рахунок, а саме: 1) платіжне доручення від 08 березня 2021 року, яке містить назву, код та банк платника (АТ «ТаскомБанк»), назву отримувача ( ОСОБА_1 ), його код - та номер карткового рахунку НОМЕР_1 , а також призначення платежу: переказ коштів згідно договору №965939768 від 08.03.2021, безготівкове зарахування Moneyveo SFD Viza Transfer; та 2) інформацію від 08 серпня 2024 року, надану АТ «Таскомбанк» у листі від 08 серпня 2024 року на підтвердження здійснення банком переказу грошових коштів на рахунки одержувачів, до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, у тому числі переказу 08 березня 2021 року суми 15000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 (а.с.26, 27).

Крім того, з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанови Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 та від 25 липня 2024 року у справі №500/6150/14).

Відповідно до положень ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Тобто з укладенням договору та виникненням зобовязання його сторони набувають обовязки (а не лише субєктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17). Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20).

Заперечуючи обставину укладення кредитного договору та отримання за ним грошових коштів, відповідач та його представник не надали доказів оспорювання зазначеного договору в судовому порядку або відповідного судового рішення, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, процесуальна позиція відповідача та його представника жодним чином не спростовує відсутність зобовязальних відносин, оскільки позивачем конкретизовано порядок укладення договору, активізація якого була б неможливою без персональної участі відповідача шляхом надання ним персональної інформації про належну йому платіжну картку.

Отже, суд вважає встановленим та належним чином підтвердженим факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 15000,00 грн за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № від 08 березня 2021 року, вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 12496,65 грн., а заборгованість за процентами - 7879,31 грн..

Наведений позивачем ТОВ «Юніт Капітал» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору та укладених до нього додаткових угод, в тому числі: 1) нарахування процентів в межах загального строку, на який було надано кредит - по 25 липня 2021 року, що становить 139 днів (70 днів згідно з пунктом 1.2 Договору, починаючи з 08 березня 2021 року, та 69 днів згідно з додатковими угодами до Договору від 01, 14 та 26 квітня, 08, 19 та 31 травня 2021 року);

2) нарахування процентів протягом дисконтного періоду за ставкою 0,65% в день (пункт 1.4 Договору), що становить 97,50 грн. (0,65% від 15000,00 грн.), а всього на суму 1365,00 грн. (14 днів х 97,50 грн.);

3) нарахування процентів за базовою процентною ставкою 1,30% в день (пункт 1.5 Договору), що становить 195,00 грн. за період часу з 23 березня по 01 квітня 2021 року (дата сплати відповідачем процентів згідно додаткової угоди від 01 квітня 2021 року) на суму 1950,00 грн. (195,00 грн. х 10 днів);

4) нарахування процентів за процентною ставкою 0,65% в день, що становить 81,24 грн. (0,65% від 12498,60 грн. (15000,00 грн. - 2501,40 грн. сплачених відповідачем на погашення тіла кредиту) за період часу з 02 квітня по 26 квітня 2021 року (з урахуванням сплати відповідачем процентів згідно додаткових угод від 14 та 26 квітня 2021 року) на суму 2031,00 грн. (81,24 грн. х 25 днів);

5) нарахування процентів за процентною ставкою 0,65% в день, що становить 81,23 грн. (0,65% від 12497,60 грн. (12498,60 грн. - 1,95 грн. (0,88 грн. + 0,12 грн.+0,24 грн. + 0,47 грн. + 0,24 грн.) сплачених відповідачем на погашення тіла кредиту) за період часу з 27 квітня по 13 червня 2021 року (з урахуванням сплати відповідачем процентів згідно додаткових угод від 08, 19 та 31 травня 2021 року) на суму 3899,04 грн. (81,23 грн. х 48 днів);

6) нарахування процентів за базовою процентною ставкою 1,30% в день, що становить 162,46 грн. (1,30% від 12496,65 грн.) за період часу з 17 червня по 25 липня 2021 року, на суму 6823,32 грн. (162,46 грн. х 42 днів);

7) загальна сума нарахованих процентів - 16068,36 грн. (1365,00 грн. + 1950,00 грн. + 2031,00 грн. + 3899,04 грн. + 6823,32 грн.);

8) заборгованість за процентами в сумі 7879,31 грн. (16068,36 грн. - 8189,05 грн. (сплачені відповідачем кошти на погашення процентів));

9) загальна сума заборгованості за кредитним договором - 20375,96 грн. (12496,65 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 7879, 31 грн.(заборгованість за процентами)).

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 та його представником не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобовязань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 та його представником не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №965939768 від 08 березня 2021 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «МШФД» та ОСОБА_1 , а також укладених в подальшому договорів факторингу від 28 листопада 2018 року, 05 серпня 2020 року та від 20 серпня 2024 року.

Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.

Разом з тим, у поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про недоведеність позивачем ТОВ «Юніт Капітал» порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року з огляду на те, що вказаний договір був укладений після відступлення ТОВ «МШФД» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

Суд не бере до уваги при розгляді справи та відхиляє зазначені твердження представника відповідача, оскільки вони грунтуються на неправильному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України обсяг прав первісного кредитора у зобовязанні, які переходять до нового кредитора, визначається на момент їх переходу, а умови переходу визначаються договором між первісним і новим кредитором. Отже, відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому визначальною обставиною для визначення обсягу відступлених прав є момент їх передачі та умови домовленості між сторонами такого договору. Право вимоги у зобовязанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Відступлення права вимоги (цесія) - це сам факт заміни особи в зобовязанні, який є правовим результатом відповідного договору. Цесія не є окремим самостійним договором. Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З урахуванням викладеного, представником позивача у цій справі не було взято до уваги, що відповідно: 1) до п.2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року клієнт (ТОВ «МШФД») зобовязується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором; 2) до п.4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта (ТОВ «МШФД») до фактора (ТОВ «Таліон Плюс») в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку, і саме підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги; 3) до п.1.5 договору факторингу Реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимог до боржників, що відступаються за цим договором; 4) до п.1.3 договору факторингу право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті уми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; 5) до п.8.1 договору факторингу цей договір набуває чинності та всі права та обовязки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони); 6) до п.8.6 договору факторингу додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невідємну частину.

Отже, укладеним між первісним кредитором ТОВ «МШФД» та ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, було чітко врегулювано можливість передання фактору (ТОВ «Таліон Плюс») від клієнта (ТОВ «МШФД») прав вимоги за кредитними договорами, які виникнуть в майбутньому, та визначено момент переходу такого права - в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, в якому буде визначено перелік прав вимог до боржників, що відступається за договором факторингу в цілому.

Таким чином, відсутність станом на 28 листопада 2018 року у ТОВ «МШФД» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року, не дає підстав вважати укладений з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01 неукладеним або недійсним так, як за умовами цього договору клієнт зобовязався надалі передати фактору як існуючі, так і набуті ним у майбутньому права кредитора за кредитними договорами за відповідними Реєстрами прав вимоги.

Судом встановлено, що строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року закінчувався 28 листопада 2019 року (пункт 8.1).

Разом з тим, згідно з додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року закінчення строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було визначено 31 грудня 2020 року (а.с.192).

Іншою додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року сторонами було узгоджено закінчення строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року - 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором (а.с.193-197).

Реєстр прав вимоги №148 від 25 серпня 2021 року на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МШФД» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року, був підписаний його сторонами та містить дані за кредитним договором, право вимоги за яким відступається новому кредитору (а.с.35-37), а саме: прізвище, імя та по батькові боржника ( ОСОБА_1 ), реєстраційний номер його облікової картки ( НОМЕР_2 ), номер кредитного договору 965939768, дату кредитного договору - 08.03.2021, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 12496,65 грн., заборгованість по відсоткам - 7879,31 грн., загальна заборгованість - 20375,96 грн..

Отже, перехід права вимоги за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року від ТОВ «МШФД» до ТОВ «Таліон Плюс» відбувся в день підписання ними, як сторонами договору факторингу №28/1118-01, Реєстру прав вимоги №148, тобто 25 серпня 2021 року, що свідчить про відступлення ТОВ «МШФД», як кредитодавцем, належної йому за кредитним договором №965939768 права вимоги до ОСОБА_1 вже після виникнення у нього такого права, тобто після 08 березня 2021 року.

Судом також встановлено, що згідно договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор), право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідно Реєстру прав вимог (п.4.1); Реєстр прав вимог - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором (п.1.5); право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3).

Строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнтом) та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» закінчувався 04 серпня 2021 року.

Разом з тим, згідно з додатковою угодою №2 від 03 серпня 2021 року закінчення строку дії договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року було визначено до 31 грудня 2022 року включно (а.с.201).

Іншою додатковою угодою №3 від 30 грудня 2022 року сторонами було узгоджено закінчення строку дії договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року - 30 грудня 2024 року включно (а.с.202).

Реєстр прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року на виконання договору факторингу №05/0820-01, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» 05 серпня 2020 року, був підписаний його сторонами та містить дані за кредитним договором, право вимоги за яким відступається новому кредитору (а.с.43-44), а саме: прізвище, імя та по батькові боржника ( ОСОБА_1 ), реєстраційний номер його облікової картки ( НОМЕР_2 ), номер кредитного договору 965939768, дату кредитного договору - 08.03.2021, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 12496,65 грн., заборгованість по відсоткам - 7879,31 грн., загальна заборгованість - 20375,96 грн..

Отже, перехід права вимоги за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відбувся в день підписання ними, як сторонами договору факторингу №05/0820-01, Реєстру прав вимоги №10, тобто 31 липня 2023 року, що свідчить про відступлення ТОВ «Таліон Плюс», як кредитодавцем, належної йому за кредитним договором №965939768 права вимоги до ОСОБА_1 вже після виникнення у нього такого права, тобто після 25 серпня 2021 року та в межах строку дії договору факторингу №05/0820-01 (до 30 грудня 2024 року включно).

Дійсність права вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , яке виникло на підставі договору факторингу №2000824 від 20 серпня 2024 року, укладеному між позивачем та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ніким не оспорена, а підстав вважати такий правочин нікчемним у суду немає. З огляду на викладене, твердження представника відповідача про те, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» не являється кредитором відповідача ОСОБА_1 і йому не належить право вимоги за кредитним договором №965939768 від 08 березня 2021 року є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному тлумаченні й застосуванні норм матеріального права.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача послалася на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, про те, що права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Даний висновок не суперечить висновкам суду у цій справі, оскільки договір факторингу з позивачем уклав кредитор відповідача, який набув відповідне право вимоги та володів ним до моменту його передачі позивачу 20 серпня 2024 року і саме з цієї дати відбулася заміна кредитора у зобов`язані, яке виникло на підставі кредитного договору №965939768 від 08 березня 2021 року.

Отже, сторони у цій справі є належними.

Також не може бути підставою для відмови в позові наведене представником відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву твердження про неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором, оскільки відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Викладена представником позивача у поданому до суду відзиві на підтвердження обставин не набуття позивачем права вимоги до відповідача ОСОБА_1 практика судів апеляційної інстанції, в тому числі і Кропивницького апеляційного суду (постанови у справі №383/858/24 від 09 грудня 2024 року та у справі №385/867/24 від 09 грудня 2024 року) не може бути врахована судом при вирішенні даного спору, оскільки: 1) згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; 2) висновки суду апеляційної інстанції, сформовані в наведених вище постановах, грунтуються на обставинах, які не є подібними за змістом спірним правовідносинам сторін у справі, що розглядається, оскільки у постанові від 09 грудня 2024 року, ухваленій у справі №383/858/24 колегією суддів була встановлена відсутність реєстру боржників на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором (натомість у справі №403/516/24 - наявні реєстри прав вимоги до всіх договорів факторингу); в постанові від 09 грудня 2024 року у справі №385/867/24 встановленою колегією суддів обставиною є ненадання позивачем доказів переходу права вимоги до боржника з огляду на відсутність доказів оплати за договором факторингу, натомість у справі №403/516/24 перехід права вимоги пов`язаний не з оплатою за договором факторингу, а з моментом підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги; 3) висновки щодо переходу права вимоги до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав викладені в постановах Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у справі №385/1260/24 та від 07 січня 2025 року у справі №398/3766/24.

Отже, набуття позивачем ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги заборгованості за договором №965939768 від 08 березня 2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.

Інші доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, даного висновку суду не спростовують.

Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Судом враховується, що у даній справі ОСОБА_1 здійснював часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення тіла кредиту та процентів (зокрема, 01.04.2021 - 2501,40 грн. та 3315,00 грн.; 14.04.2021 - 0,88 грн. та 1056,12 грн.; 31.05.2021 - 0,24 грн. та 974,76 грн. відповідно); кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором №965939768 від 08 березня 2021 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 20375 грн. 96 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8.

З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Юніт Капітал» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Юніт Капітал» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомоги в розмірі 6000,00 грн..

На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «Юніт Капітал» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал», як клієнтом, та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І., яким передбачено сплату клієнтом гонорару, який складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг (а.с.83-85); 2) протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, яким визначена вартість наступних послуг за 1 годину: усна консультація - 500,00 грн., вивчення матеріалів справи - 500,00 грн., аналіз судової практики - 500,00 грн., складання позовної заяви - 2500,00 грн. (а.с.86); 3) додаткової угоди №5 до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, за змістом якої адвокатське бюро зобовязується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 (а.с.87-90); 4) акту прийому-передачі наданих послуг, з якого вбачається перелік та вартість наданих послуг: складання позовної заяви (2 години) - 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи (1 година) - 500,00 гр. та надання усної консультації (1 година) - 500, 00 грн. (а.с.91); 5) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с.93); 6) довіреності, виданої ТОВ «Юніт Капітал» адвокату Тараненку А.І. (а.с.94).

В судове засідання представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився. Згідно клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви прохав провести розгляд справи за його відсутності. Згідно поданих до суду додаткових пояснень прохав суд витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. покласти на відповідача (а.с.7 зворот, 183).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нетреба К.О. у поданому до суді відзиві зазначила, що витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. є значно завищеними та неспівмірними з часом, витраченим адвокатом та обсягом виконаних ним робіт.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

З наданого представником позивача акту прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024, вбачається вартість наданих адвокатом Тараненко А.І. правових та юридичних послуг: 1) складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - 5000,00 грн. за 2 години часу; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 - 500,00 грн. за 1 годину часу; 3) надання усної консультації стосовно складання позовної заяви до боржника ОСОБА_1 - 500,00 грн. за 1 годину часу.

Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства та усталену практику суду касаційної інстанції щодо укладеності договорів в електронній формі, що, як наслідок, не потребувало від адвоката Тараненка А.І. проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у звязку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Юніт Капітал», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом, виходячи із засад розумності та співмірності із ціною позову, 2 годин часу для складання позовної заяви, вартість яких, виходячи зі складності справи, визначається судом в розмірі 1500,00 грн. за годину, що відповідно складатиме 3000,00 грн..

З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви і додатків до неї та подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Тараненка А.І. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 6000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.

З огляду на задоволення позову ТОВ «Юніт Капітал» в повному обсязі заявлених вимог та не надання представником відповідача- адвокатом Нетребою К.О. належних та достатніх письмових доказів на підтвердження переліку наданих нею правничих послуг та їх вартості на загальну суму 10000,00 грн., підстави для вирішення судом питання про розподіл цих витрат між сторонами відсутні.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, судом не встановлені.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором №965939768 від 08 березня 2021 року в загальній сумі 20375 грн. 96 коп. (двадцять тисяч триста сімдесят пять гривень девяносто шість копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» місцезнаходження: вул.Рогнідинська, буд.№4, літера А, офіс 10 м.Київ, потовий індекс 01024, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43541163.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 травня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова