ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/8611/25
Номер провадження 2-з/521/102/25
УХВАЛА

30 травня 2025 року м.Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси МАРКАРОВА С.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі

особи, які можуть отримати статус учасника справи :

позивач : ОСОБА_1

відповідачі : ОСОБА_2

ОСОБА_3

предмет позову : не визначений,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеною заявою, в якій просив суд забезпечити позов в порядку статті ч. 2 ст. 149 ЦПК України шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви останній послався на те, що за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.03.2025 набув право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування.

За витягом з Державного реєстру речових права №897 від 22.05.2025 право власності на квартиру, однак, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заявник стверджував, що такі обставини є порушенням його права власності.

Дослідивши матеріали заяви суд вважає, що вона підлягає поверненню заявникові з наступних підстав:

Цивільне процесуальне законодавство надає суду право проводити процесуальні дії, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог або ефективний спосіб захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається, зокрема, до пред`явлення позову.

Заява територіально підсудна Малиновському районному суду м.Одеси.

Обраний заявником вид забезпечення позову не суперечить вимогам статті 150 ЦПК України.

Разом із тим, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, відомості, потрібні для забезпечення позову, тобто відповідні докази в обґрунтування позовних вимог, реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідності виду забезпечення позову, тощо.

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за якою, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач (особа, яка може набути статусу позивача) повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та одночасно надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Подане заявником клопотання про забезпечення позову, однак, не містить предмету майбутнього позову (позовні вимоги, з якими ОСОБА_1 має намір звернутись до суду ним не визначені), доказів на підтвердження наявності спору (відмова державного реєстратора в реєстрації за заявником права власності за рішенням суду з певних підстав, які викладені у клопотання про забезпечення позову), доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; тощо.

Зазначені обставини виключають розгляд судом заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі по суті із дотриманням вимог процесуального закону.

Залишення клопотання без руху із наданням заявнику строку на усунення його недоліків процесуальним законом не передбачено.

Суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику в порядку ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Керуючись ч.9 ст. 153 ЦПКУкраїни, -

УХВАЛИВ:

Заяву - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити заявнику.

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права повторного звернення із аналогічною заявою із дотриманням вимог Глави 10 Розділу І ЦПК України.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2025 30.05.25