Провадження № 2-о/0274/68/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"02" червня 2025 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

заявника ОСОБА_1 , її представника адвоката Григоришиної П. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада Житомирської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Суть заяви

30.12.2024 ОСОБА_1 , через представника адвоката Григоришину Валентину Володимирівну, звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що його матір ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя зробила заповідальне розпорядження, за яким житловий будинок АДРЕСА_1 та усе рухоме та нерухоме майно заповіла ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 з 1961 року фактично проживав без реєстрації з матір`ю ОСОБА_3 та проживає зараз за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, які б свідчили про прийняття ним спадщини у встановлений законом строк.

Тому для оформлення спадщини є необхідним встановлення в судовому порядку факту постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 06.01.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі.

Заявник та його представник адвокат Григоришина В. В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали із підстав наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи Окунь О. М. через підсистему «Електронний суд» спрямувала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника міської ради.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Бердичеві у віці 93 роки померла ОСОБА_3 (а.с. 9).

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склала заповіт від 01 жовтня 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, р. № 2-1500, за яким належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та все рухоме і нерухоме майно, яке належить їй за законом заповіла ОСОБА_1 (а.с. 14).

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна ОСОБА_3 , що доводиться повідомленням державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 07.02.2025 (а.с. 31).

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори від 16 вересня 1996 року, р. №4-3143 та посвідченого у Бердичівському міжміському бюро технічної інвентаризації, р. № 1563, ОСОБА_3 належала на праві власності частина будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12).

ОСОБА_1 , 18 січня 1961 року з 03 лютого 1995 року зареєстрований: АДРЕСА_2 , що доводиться копією його паспорта громадянина України (а.с. 7).

Відповідно до акта № 511, затвердженого директором МК ВЖРЕП № 7 від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1961 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 по час складення акту. Даний факт підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 15).

На ім`я ОСОБА_1 21 вересня 2024 року на квартиру АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт (а.с. 16-20).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2024 року нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на житловий будинок АДРЕСА_1 після ОСОБА_7 , яка померла 1914 року народження через пропуск встановленого законом шестимісячного терміну звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 13).

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона із 1991 року проживає по сусідству із заявником. Заявник проживав по АДРЕСА_1 спочатку із матір`ю ОСОБА_3 , а потім ще і з його дружиною та дітьми. На час смерті вони із матір`ю проживали за однією адресою.

Свідок ОСОБА_8 , пояснив, що він проживав до 1982 року по АДРЕСА_3 , а потім побудував будинок на паралельній вулиці Квітневій, 92. ОСОБА_9 постійно разом із сім`єю проживав по АДРЕСА_1 . Там же все життя та до смерті проживала і його мати ОСОБА_10 .

Застосовані норми права, позиція суду

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, а тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Ураховуючи досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку із показами свідків, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено факт його постійного проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 212-215, 259, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Бердичеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

заінтересована особа - Бердичівська міська рада Житомирської області, місцезнаходження за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. пл. Центральна, 1 , .

Суддя І. Ю. Хуторна