БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1129/25
Провадження № 2/497/880/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Болградської міської ради Одеської області про скасування арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким скасувати арешт житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 .

Останній за життя був власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності.

Позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Агбун М.І. Болградського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька. Нотаріусом було заведено спадкову справу №364/2024. Втім, надалі позивач отримав відмову нотаріуса, яка мотивована тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинкок за АДРЕСА_1 , відповідно до постанови АВ №974051 від 23.04.2004 року, Болградської державної нотаріальної контори 29.09.2006 року накладено арешт нерухоме майно.

Відповідно до розділу II Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій, пункту 4.18, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

З цих підстав, нотаріусом було запропоновано позивачу звернутися до суду з питання зняття арешту з житлового будинку за АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі представником позивача було здійснено запит до Одеського нотаріального архіву, на який отримано архівну довідку від 18.02.2025 року за №389/01-18, згідно якої слідує, що в матеріалах архівного фонду Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, документи якої знаходяться на архівному зберіганні в Одеському державному нотаріальному архіві, міститься постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА N2141432, ВДВС Болградського районного управління юстиції Одеської області від 21.04.2004, про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль АЗЖ-412 ИЗ, державний номер НОМЕР_1 .

На підставі вищевказаної постанови Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, 23 квітня 2004 року за реєстровим №35 накладено арешт на майно ОСОБА_2 , на будинок АДРЕСА_1 , автомобіль АЗЖ-412 ИЗ, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області від 21.04.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження слідує, що на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 08.04.2004 року накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль АЗЛК-412 яке належить ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення позову.

На заяву представника позивача, Болградським районним судом Одеської області надано ухвалу від 08.04.2004 року у справі №2-659/2005 про арешт майна в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна.

Так, через арешт, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність арешту на майно, за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.05.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 29.05.2025 року о 13:00 годині (а.с.27-28), про що повідомлено сторін по справі (а.с.29).

В судове засідання призначене на 29.05.2025 року:

Позивач та його представник будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи - не прибули, на адресу суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог (а.с.46).

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заявлених позовних вимог (а.с.31-32).

Представник Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також до суду не прибув на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 22.05.2025 року відсутні відкриті та непогашені виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача (а.с.33-34).

29.05.2025 року за підписом начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) через систему «Електронний суд» надано додаткові пояснення у справі про те, що згідно із даними Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 29.05.2025 року відсутні відкриті та непогашені виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача (а.с.47-48).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Судом встановлено, що на розгляді Болградського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №2-659/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна.

Ухвалою судді Болградського районного суду Одеської області від 08.04.2004 року у цій справі № 2-659/2005 забезпечено позовні вимоги, шляхом накладення арешту, в тому числі на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.14).

В подальшому постановою Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області від 21.04.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 08.04.2004 року накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль АЗЛК-412, державний номер НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 18.02.2025 №389/он8 вбачається, що на підставі вищевказаної постанови Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, 23 квітня 2004 року за реєстровим №35 накладено арешт на майно ОСОБА_2 , на будинок АДРЕСА_1 , автомобіль АЗЖ-412 ИЗ, державний номер НОМЕР_1 (а.с.10).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12.05.2005 року у даній справі №2-659/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна, було затверджено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_4 відмовилася від позову в частині розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 присадибної ділянки і спільного майна подружжя і зобов`язалася до вересня 2005 року звільнити житлову площу за вказаною адресою (а.с.15-16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 25.07.2024 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що 25.07.2024 року складено відповідний актовий запис № 454 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим Болградським районним Бюро ЗАГС від 14.09.1962 року « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_5 » є батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було внесено відповідний запис №206 (а.с.7).

Згідно договору купівлі-продажу від 07.04.1990 року зареєстрованого в реєстрі за № 141 ОСОБА_2 придбав будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18) та був його власником, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 17.12.2007 року згідно, якого зазначений будинок належав ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.19).

Відповідно до рішення Болградської міської ради Одеської області шостої сесії VII скликання №112-VII від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць м. Болград» вулицю Радянської Армії було перейменовано на вул. Малевінського (а.с.20-23).

Позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Агбун М.І. Болградського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_2 .. Нотаріусом було заведено спадкову справу №364/2024.

Як вбачається з матеріалів цієї спадкової справи №364/2024 із заявою про прийняття спадщини 24.10.2024 року звернувся лише син померлого ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні (а.с.35-45).

Втім, позивачу ОСОБА_1 не було видано свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, належне спадкодавцю, у зв`язку з тим, що у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок за АДРЕСА_1 , відповідно до постанови Болградської державної нотаріальної контори від 29.09.2006 року накладено арешт на нерухоме майно (а.с.24), що підтверджується постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 15.05.2025 року.

Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 409582185 від 24.01.2025 року (а.с.45).

На час розгляду судом позовних вимог ОСОБА_1 , начальником Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашинським В.І. повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження відкритих та непогашених виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 в рамках яких було накладено арешт на виконанні не перебуває (а.с.47-48).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статей 391, 396 ЦК передбачено, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п.2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено такий спосіб поновлення порушеного права, як скасування на підставі рішення суду запису про проведену державну реєстрацію обтяження речових прав.

Відповідно до ч. 2 ст.19 названого Закону - державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна та заборону вчинення будь яких інших дій пов`язаних ним, а тому вбачається, наявність порушення прав позивача, як власника майна щодо реалізації свого права, зокрема, права володіння та користування майном.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.17 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції N 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Таким чином, зазначеною нормою передбачено, що у випадку накладення арешту судовими чи слідчими органами на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з усього майна боржника виконавцем. Відповідно до ч. 5ст. 59 зазначеного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки право позивача на отримання правовстановлюючого документу на спадкове майно є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст. 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі N 757/23139/18 (провадження N 61-14832св19).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц, провадження N 14-496цс18).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_2 , та фактично успадкував спадщину, яка відкрилася після смерті його батька. Спору щодо права власності на це майно немає.

Судом з`ясовано, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт відсутнє, інших виконавчих проваджень відносно спадкодавця в АСВП не виявлено, проте арешт залишився не знятим.

Таким чином, вважаючи свої права як спадкоємця порушеними внаслідок існування арешту спадкового майна позивач має правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину, переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність арештів нерухомого майна, є порушенням наведених вище прав власника майна, гарантованих йому державою Україна.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги у цивільній справі в ході якої було застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру була розглянута, рішення суду набрало законної сили, необхідність арешту квартири відпала, а інших способів захисту прав відповідача немає, крім звернення з позовом про зняття арешту, тому вимоги позивача у цій справі є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Крім того, частинами 7, 9, 10 ст.158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину, відсутність на виконанні будь-яких виконавчих проваджень, в тому числі в рамках якого було накладено арешт на все майно спадкодавця, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відсутній будь-який спір щодо цього майна, відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Болградської міської ради Одеської області про скасування арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належний на праві приватної власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 накладений Болградським державним управлінням юстиції згідно постанови АВ № 974051 від 23.04.2004 (АА №141432 від 21.04.2004), на виконання ухвали судді Болградського районного суду Одеської області від 08.04.2004 року справа №2-659/2005, реєстраційний номер обтяження 3805197, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстровано обтяження 29.09.2006 року реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В.Кодінцева