Справа №487/5705/16
Провадження № 22-ц/812/964/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

27 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.,Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участі боржника - ОСОБА_1 ,

представника відділу ДВС - Волкомор А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та допит свідків

В С Т А Н О В И В

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірним рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор Анни Володимирівни, стягувач - Автогаражний кооператив «Парма» (далі - АГК «Парма).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор Анни Володимирівни відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

05 травня 2025 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційної інстанції клопотання у якому просив витребувати: у Територіальному управлінні Державного бюро розслідування (далі - ТУ ДБР) ухвалу Державного бюро розслідування (далі - ухвала ДБР) від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0000304; у АГК «Парма» інвентарну картку або інший регістр обліку на металевий гараж №90, отриманий по акту державної виконавчої служби від 06 березня 2025 року.

Клопотання мотивовано тим, що він не має можливості надати суду ухвалу ДБР про закриття провадження, оскільки не має процесуального статусу у кримінальній справі.

Щодо витребування документів від АГК «Парма», посилався на необхідність з`ясування чи виконавець повернув АГК саме той металевий гараж № НОМЕР_1 , який вказано у рішенні суду від 31 жовтня 2019 року.

09 травня 2025 року від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшли клопотання: про виклик та допит як свідка ОСОБА_2 , виклик до суду ОСОБА_3 , надавши відповідне доручення про передачу такого виклику ОСОБА_2 , витребувати від АГК «Парма» баланс, акт прийняття в експлуатацію металевого гаражу №90, та інвентарну картку металевого гаражу № НОМЕР_1 , придбаного АГК у МП «Парма» по договору від 23 серпня 1993 року, від ТУ ДБР ухвалу ДБР від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0000304.

Клопотання мотивовано тим, що для з`ясування чи державний виконавець повернув АГК саме той металевий гараж № НОМЕР_1 , який вказаний у рішення від 31 жовтня 2019 року, тобто придбаний АГК по договору від 22 серпня 1993 року, а не подарований АГК «Парма» інший металевий гараж № НОМЕР_1 , який не є власністю автостоянки, суд має отримати від АГК інвентарну картку на гараж, при тому, що гаражі вказані в акті від 06 березня 2019 року не було відображено інвентарного номера. Крім того, суд має встановити причини приховування Головою АК повної, правдивої та неупередженої інформації, яка міститься в документах обліку АГК та вжити до АГК відповідні заходи процесуального примусу.

Суд має допитати свідка ОСОБА_3 для того, щоб встановити який же саме металевий гараж № НОМЕР_1 знаходиться на поданій ним схемі, і який металевий гараж він отримав по акту від 06 березня 2025 року, який саме металевий гараж № НОМЕР_1 із двох чи трьох він надавав ОСОБА_1 , та як вдалося встановити три металеві гаражі № НОМЕР_1 на одне й теж саме місце.

Щодо витребування ухвали ДБР про закриття провадження, зазначав, що він не має можливості надати її, оскільки не має процесуального статусу у кримінальній справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої клопотання та на їх задоволенні наполягав.

Державний виконавець Заводського відділу ДВС Волкомор А.В., заперечувала проти задоволення заявлених боржником клопотань.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявлених клопотань, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами першою, другою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої - третьої статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно із частиною 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Відповідно до частин 1- 3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Предметом скарги ОСОБА_1 є визнання неправомірними рішення державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкомор Анні Володимирівни про повернення АГК «Парма» металевого гаражного боксу № НОМЕР_1 та призначення на 06 березня 2025 року виконання дій щодо повернення гаражу.

Отже, встановленню підлягають обставини щодо правомірності чи неправомірності прийнятого державним виконавцем рішення від 17 лютого 2025 року, яке було направлено ОСОБА_1 про проведення виконання виконавчих дій 06 березня 2025 року з виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №64138667.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не просив суд першої інстанції витребувати вказані докази, а у клопотанні не зазначив необхідність їх витребування та обставини, які можуть бути доведені витребовуваними доказами, з огляду на предмет доказування у цій справі, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення його клопотання про витребування доказів.

Клопотання про витребування у ТУ ДБР ухвали ДБР від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0000304 боржник до суду першої інстанції не подавав, та таке не були предметом його розгляду, тож не можуть прийматися апеляційним судом. Доказ- ухвала ДБР від 27 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0000304 , про витребування якої просив боржник, судова колегія не вважає належними, тобто такими, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі.

Отже, заявляючи клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного перегляду справи, передбачений статтями 83, 84 ЦПК України порядок подання та витребування доказів ОСОБА_1 не дотримано.

Винятковість випадку для подання цих доказів суду апеляційної інстанції не встановлена; на виконання вимог частини 3 статті 367 ЦПК України доказів неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції, рівно як подання клопотання про витребування таких з причин, що об`єктивно не залежали від ОСОБА_1 , не надано.

У клопотанні про допит свідків боржник ОСОБА_1 не повідомив суду яким чином свідки, яких він просить допросити доведуть наявність підстав для задоволення його скарги щодо неправомірного рішення державного виконавцяпро проведення виконання виконавчих дій 06 березня 2025 року з виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №64138667.

Більш того, клопотання про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду першої інстанції не заявляв, тож воно не підлягає задоволенню в силу вимог статей 91, 367 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та виклик свідків залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 76, 83,84, 367, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та допит свідків - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді: Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст ухвали складено 30 травня 2025 року.