КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7189/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тітової Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року у складі судді Майстренка О.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 03 вересня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2237.

Вимоги обґрунтовано тим, що сторони проживали разом до початку 2023 року, після чого шлюбні відносини між ними було припинено з причин наявності у кожного з подружжя протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями.

Зазначено, що від шлюбу дітей немає, спільне господарство подружжям не ведеться, а примирення є неможливим.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03 вересня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2237. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Тітова О.О. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що 2020 році сторони разом переїхали до США де і проживають до сьогоднішнього дня.

Вказує, що 17 лютого 2023 року вони припинили шлюбні стосунки, проте залишились проживати на території США.

У зв`язку із тим, що вони проживали у США, 7 червня 2023 року відповідачка подала до Вищого суду округу Санта Клара (штат Каліфорнія, США) позовну заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . Заява була прийнята судом, справі присвоєно № 23FL001988 та ОСОБА_2 надіслано судову повістку.

Скаржниця вважає, що розірвання шлюбу повинно розглядатись у Вищому суді округу Санта Клара (штат Каліфорнія, США), так як вона раніше звернулась до суду і вони із позивачем проживали у США на час звернення нею до суду.

Звертає увагу суду, що позивач після 2023 року (після припинення між ними шлюбних стосунків і відповідно подання нею позову у США) в Україні постійно не тільки не проживав, він навіть не в`їжджав на територію України.

Крім того зазначає, що ані представника позивача, ані сам позивач ті обставини, що у Вищому суді округу Санта Клара (штат Каліфорнія, США) перебуває справа за заявою відповідачки до позивача не спростували, і не надали доказів того, що після 2023 року позивач постійно проживає не у США, а в Україні.

Вказано, що оскільки існував тотожній спір про розірвання шлюбу, який розглядається Вищим/Верховним Судом округу Санта Клара то є підстави для залишення позову без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сібірцева О.С. в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року - без змін.

Зазначає, що відповідачкою не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що у провадженні іноземного суду перебуває тотожна справа.

У судовому засіданні адвокат Сібірцева О.С. в інтересах ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Від ОСОБА_1 через засоби електронного зв`язку до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона не встигла поставити апостиль на лист адвоката, яка представляє її інтереси в США при розгляді справи про розірвання шлюбу.

Між тим, вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з урахуванням наявних у справі доказів та додатково поданих до апеляційного суду лише у виключних випадках, в той час як поважних причин неподання заявлених у клопотанні доказів до суду першої інстанції не зазначено. Не міститься у клопотанні й обґрунтувань поважності причин недолучення до справи доказів, про які зазначено у клопотанні та які відповідачка має отримати у майбутньому.

Згідно ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене колегія суддів визнає неповажними причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання, а тому відхиляє подане по справі клопотання й вважає за можливе розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як установлено матеріалами справи, сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2016 року та є громадянами України й мають в Україні зареєстроване місце проживання (а.с. 13 т.1).

Установлено, що у сторін спільних дітей немає, шлюбні відносини припинені ще з початку 2023 року, позивач і відповідачка бажають розірвати шлюб.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили почуття поваги один до одного, спільне господарство не ведуть.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. ст. 55, 124), а ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративним справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, у частині 1 якої визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо, тому суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявність підстав для розірвання шлюбу правомірними, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У даному випадку, і під час розгляду справи в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції відповідачка вказує, що правовідносин що склалися мають вирішуватися на території США.

Між тим таке посилання скаржниці є помилковим з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 2237 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 13 т.1).

Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Матеріали справи не містять відомостей про те, щоб хтось із сторін набув громадянство іншої держави та вийшов із громадянства України чи змінив місце реєстрації в Україні.

Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 553/703/18 викладено наступні висновки: «Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним».

Отже, матеріалами справи доведено, що сторони є громадянами України та мають зареєстроване місце проживання в Україні, їх спільним особистим законом є право України і на території України сторонам належить нерухоме майно, жодна із сторін не виходила і не втрачала громадянства України, не змінювала місця постійного проживання з України на іноземну державу, на території України знаходиться спільне майно сторін, яке, як установлено, нині є предметом спору у справі № 760/20759/23 Солом`янського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_1 .

Твердження апеляційної скарги про перебування тотожної справи у суді на території США ретельно перевірялося судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

До справи не долучено доказів перебування у провадженні суду України спору між тими самими сторонами, про той же предмет із тих самих підстав, або про існування судового рішення іноземного суду, яке визнано в України в передбаченому положеннями ЦПК України порядку, або міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України.

Належними доказами не підтверджено й факт перебування тотожної справи в суді на території США.

Документ, на який посилається ОСОБА_1 як на подання аналогічного позову про розірвання шлюбу за кордоном, згідно експертного висновку юриста від 20 листопада 2024 року, підготовленого Гончаровою Анною , адвокатом і дійсним членом колегії адвокатів вищого суду штату Каліфорнія не відповідає вимогам, які встановлені до документів такого виду на території США й у відсутність посилань на адвоката, при посвідченні копії документу нотаріусом за кордоном зазначено, що лише ОСОБА_1 підтвердила підписання клопотання (а.с. 90-105 т.3).

Долучений до справи висновок експерта відповідачкою не спростовано.

З огляду на викладене та урахуванням обставин справи, розірвання шлюбу між сторонами, як громадянами України правомірно вирішено судом України на підставі вимог права України та відповідно до визначеного ЦПК України правилами підсудності.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та дійшов обґрунтованого, правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тітової Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: