Справа № 357/953/25
Провадження № 2-п/357/51/25
У Х В А Л А

30 травня 2025 року місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2025 представник заявника, адвокат Яресько Тарас Віталійович, звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», що зареєстрована судом 19.05.2025, у якій просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2025 у справі №357/953/25 і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач жодних конвертів від суду, листів та/або повісток про виклик до суду, ухвали про відкриття провадження не отримував та не доручав нікому їх отримання. Він не заперечує, що судом було здійснено всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про судову справу, водночас, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що прийнятий на військову службу та відповідно не проживає за адресою реєстрації, а перебуває в розташуванні частини або на виконанні бойових завдань. Тобто, фактично, ОСОБА_1 фізично не міг бути повідомлений судом, оскільки будь-які повістки, які направлялися на адресу його реєстрації, не могли бути ним отримані в силу перебування ОСОБА_1 в військовій частині, а не за адресою реєстрації. У даному випадку, у зв`язку зі збігом обставин: проходження військової служби Заявником та перебування в зв`язку з цим не за місцем реєстрації - спричинило неможливість забезпечити своєчасну обізнаність заявника щодо відкритого проти нього судового провадження. Таким чином, існують поважні причини неявки у судове засідання та неподання відзиву заявником. Щодо підстав, якими заявник обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Заявник просто фізично не знав про дану справу, не міг подати вчасно докази до винесення судом Рішення, що переглядається, а коли він про дану справу дізнався, зміг укласти з адвокатом відповідний договір на представництво, то рішення було вже прийняте. Відповідач вважає, що надані ним докази дадуть можливість переглянути зазначене заочне рішення та винести справедливе рішення з врахуванням наданих доказів. ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що прийнятий на військову службу під час особливого періоду. З Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02.09.2020 № 36 о/с вбачається, що «Відповідно до статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» прийняти на військову службу за контрактом до Національної гвардії України та призначити громадянина ОСОБА_1 , стрільцем 1-го відділення 3-го взводу охорони 9-ї роти охорони (органів державної влади) 3-го батальйону охорони (органів державної влади), (ВОС 100915П), уклавши з ним контракт про проходження військової служби строком на 3 роки, присвоївши йому військове звання «солдат».». З копії Контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу вбачається, що громадянин України (військовослужбовець) ОСОБА_1 та Міністерство внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_2 уклали новий контракт про проходження військової служби ОСОБА_1 , що набирає чинності 22.11.2022. З копії Довідки №602 від 21.02.2025, виданої ОСОБА_1 начальником відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 03.09.2020 по теперішній час. На дату укладення кредитного договору, 09.07.2021, в період виконання його умов, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, на відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача нарахованих процентів в сумі 11200 грн. Як вбачається із копії Анкети-заяви на кредит №103157654 від 02.08.2021, в ній міститься запис «Місце роботи: В/Ч НОМЕР_1 , Військова служба.», що свідчить про те, що відповідач повідомляв Первісного кредитора про свій статус військовослужбовця, отже, ТОВ «МІЛОАН» було обізнане про даний факт. Але, не дивлячись на цю обізнаність, первісний кредитор незаконно нарахував відповідачу проценти за користування кредитом, хоча не мав права їх нараховувати. Виходячи з умов Кредитного договору, з врахуванням неможливості нараховувати відповідачу відсотки як військовослужбовцю, заборгованість відповідача не могла перевищувати 4000,00 грн - тіла кредиту за Кредитним договором, що суттєво менше, ніж необґрунтована сума позовних вимог у розмірі 16012,00 грн., заявлена позивачем.

21.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до провадження заяву, про перегляд заочного рішення від 15.04.2025та призначено розгляд заяви на 30.05.2025 11:00 год.

23.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасників справи: представника відповідача, адвоката Яреська Тараса Віталійовича.

Представник позивача, в особі керівника товариства - Романенка Михайла Едуардовича, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача, адвокат Яресько Тарас Віталійович, подав до суду заяву, у якій просив проводити судове засідання без участі відповідача та його представника, скасувати заочне рішення у справі та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, оглянувши матеріали додані до заяви та матеріали цивільної справи №357/953/25, при вирішенні заяви про перегляд заочного рішення виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2025 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

15.04.2025 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 103157654 від 02.08.2021 у розмірі 16012,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, всього 8442,40 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

П. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. визначено, що суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Поважними причинами, на думку суду, можуть бути лише ті обставини, які об`єктивно перешкоджали явці відповідача до суду, і які безумовно, повинні бути документально підтверджені відповідними доказами, і в силу вимог ст. 285 ЦПК України, повинні бути подані відповідачем до його заяви про перегляд заочного рішення. Разом із цим, сама по собі поважність причин неявки у судове засідання не може бути підставою для скасування судом заочного рішення. Для цього відповідач зобов`язаний подати докази, які мають значення для справи та можуть призвести до ухвалення рішення, яке за своїм змістом повністю чи частково протилежне винесеному судом заочному рішенню, або може призвести до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то суд ухвалив би інше рішення.

Отже, з наведеного вбачається, що лише за наявності двох умов можливе скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи (а.с. 88) вбачається, що згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідач повідомлявся про судове засідання, признанене на 25.02.2025, 20.03.2025 та 15.04.2025, шляхом направлення судових документів за вказаною адресою його реєстрації місця проживання (а.с. 99-100, 103-104), які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України № 127/2871/16-ц від 20.06.2018, зазначено, що повернута судова повістка з причини - «закінчення терміну зберігання», що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, не є належними способами повідомлення позивача про розгляд справи, який в такому випадку відкладається.

Також, у Постанові Верховного Суду від 26.11.2020 №522/106/15-ц зроблено правовий висновок, що судові повістки про розгляд справи, призначений судом, ні позивач, ні її представник не отримували, що підтверджується поверненими до суду апеляційної інстанції повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод».

Крім того, у постанові у постанові від 18.01.2023 у справі №947/15524/20 Верховний Суд зазначив, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду справи.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 з поважних причини не з`явився у судове засідання, оскільки останній з 03.09.2020 і на час звернення позивача до суду є військовослужбовцем та відповідно не проживає за адресою реєстрації, а перебуває в розташуванні частини або на виконанні бойових завдань, що підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_1 №602 від 21.02.2025, у якій зазначено, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 03.09.2020 і по теперішній час, а тому у зв`язку з проходженням військової служби та виконанням бойових завдань він не зміг з`явитися до суду, вчасно звернутися до адвоката з метою отримання кваліфікованої правової допомоги та подати відзив на позовну заяву, разом з запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Крім того, суд враховує, що заочне рішення суду від 15.04.2025 не було вручену відповідачу особисто та повернулося до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 147-149).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначені обставини є поважними причинами неявки відповідача в судове засідання, призначене на 25.02.2025, 20.03.2025 та 15.04.2025, а тому відповідач не був повідомлений про розгляд справи та не мав можливості подати до суду відзив на позовну заяву разом із запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується із посиланням на відповідні докази.

Також, суд приймає до уваги міркування представника відповідача викладені у заяві щодо доводів позивача та доданих до позову доказів, оскільки вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, виходячи з принципів цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 287-288, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення у справі від 15.04.2025 у справі №357/953/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 15.04.2025 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 15 липня 2025 року о 11 год. 30 хв.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov.ua/sud1003/.

Ухвала оскарженню окремо від рішення не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала складена 30.05.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко