"03" червня 2025 р.
Справа № 642/1704/24
Провадження № 2/642/414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

представників позивача Пономаренко Д.Ю., Левицької А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому зазначив, що 12.11.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 у електронній формі було укладено договір позики на підставі заяви-анкети № 3335969. ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальниці кредитні кошти в порядку, визначеному умовами договору. У подальшому відповідач позику не повернула і право вимоги було відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу від 11.02.2022.

У подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» за договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 відступило позивачу право вимоги до боржника. Прізвище боржника значилося як « ОСОБА_4 ». Загальний розмір заборгованості позичальника станом на 15.03.2024 становить 189 279,87 грн з яких тіло кредиту 6999,99 грн та заборгованість за відсотками 182 279,88 грн. Позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути борг у розмірі 84272,88 грн, з яких 6999,99 грн тіло кредиту та 77272,89 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс».

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року відкрито провадження у справі. Також ухвалою суду від 16 квітня 2024 було витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та докази зарахування кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн, які 12.11.2020 були перераховані (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); 2) ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорту, адресу місця проживання, контактні дані номер телефону, електронну пошту, тощо, та інші відомості про власника вказаної картки, якому 12.11.2020 о 10 год. 09 хв. було перераховано 7000,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 24 червня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.07.2024 було скасовано заочне рішення суду від 24.06.2024 по справі № 642/1704/24 та справу призначено до розгляду в загальному провадженні.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Хрустовська О.П. зазначає про непропроційність встановлення загальної суми заборгованості, оскільки зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, та просила відмовити позивачу «Коллект Центр» в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., зменшити розмір стягнення заборгованості за кредитним договором до розміру боргу за тілом кредиту до 6999 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп.

Також представник відповідача зазначає, що ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Інфінанс» займаються незаконною діяльністю, оскільки фігурують у кримінальному провадженні щодо маскування джерел коштів та майна, відмивання коштів, переміщення готівкових коштів за межі України.

В судовому засіданні представник позивача Пономаренко Д.Ю. підтримав позовні вимоги та зазначив, що 12.11.2020 на підставі заяви відповідача було укладено договір позики, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Відповідач підписала вказаний договір електронним підписом, після чого на її картку було перераховано 7000,00 (сім тисяч) гривень. Заяву та анкету розміщено на сайті, ТОВ «Інфінанс» виконало свої зобов`язання, а відповідачем їх було порушено, потім ТОВ «Інфінанс» за факторингом відступив право вимоги ТОВ «Коллект Центр» зазначений борг, який міститься в реєстрі боржників, з врахуванням розумності, співмірності, заборгованість склала 84272,88 грн, з яких 6999,99 грн тіло кредиту та 77272,89 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс».

Зазначену суму не спростовано, відомостей про погашення кредиту немає, а тому ці кошти потрібно стягнути з відповідача на їх користь, плюс правову допомогу в розмірі 17000,00 грн. Нарахування відсотків в розмірі ставка 1,75% за один день користування кредитом передбачено первинним договором кредиту, а відступлення вимог відповідно до 514-516 ЦК України не потребує згоди боржника та обов`язку його повідомлення немає. Відступлення прав вимоги було 11.02.2022, а звернення до суду 02.04.2024, в межах строку позовної давності. До відповідача надсилалися вимоги про повернення нерекомендованими листами та SMS повідомленнями на номер мобільного телефону.

Представник відповідача, адвокат Хрустовська О.П., не заперечувала в частині отримання кредиту в сумі 7000,00 грн., однак заперечувала щодо нарахування відсотків, які в 11 разів перевищують суму кредиту. Відповідачу дуже були потрібні гроші, але вона не могла виплатити зазначений кредит, в подальшому введено воєнний стан, і у зв`язку із скрутним становищем будь-яких коштів вона не погасила. Відповідач підписала договір SMS-повідомленням, однак не бачила і не знала на якому сайті розміщено договір та умови кредитування. Борг було відступлено, однак фінансова установа не повідомила відповідача, тобто вона не знала кому їй платити. ТОВ «Колект Центр» є фігурантом фінансових махінацій та вони використовують схему, очікуючи трьох років, щоб поставити особу в скрутне матеріальне становище. Щодо вироків стосовно позивача їй невідомо, не зрозуміло як і звідки вираховано відсотки, а відповідно позиції Верховного Суду вони повинні бути співрозмірними.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Представник позивача Пономаренко Д.Ю. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, ознайомилася з правилами, які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти), у том числі: відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.10 правил). Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений відповідно до договору або додатковими між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Зазначила, що відповідно до п. 7.6. правил підтвердженням волевиявлення позичальника щодо застосування пролонгації кредиту на умовах договору фінансового кредиту є факт погашення нарахованих процентів за користування кредитом, в т.ч. прострочених, на момент платежу, та сплати, на вимогу Товариства, неустойки та штрафних санкцій. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Інфінанс» відповідач здійснила платіж для пролонгації кредиту 12.12.2020 у сумі 3 797,51 грн. Вважає, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, вислухавши сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 12.11.2020 між ОСОБА_7 та ТОВ «Інфінанс» на підставі заяви-анкети № 3335969 був укладений договір про надання споживчого кредиту № /2 відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом.

Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 12.11.2020, було акцептовано відповідачем шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України.

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано картку та відповідачці 12.11.2020 здійснено переказ коштів на суму 7000,00 грн.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7 000 грн.

ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши відповідачу ОСОБА_7 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

11.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у т.ч. за договором позики № /2 від 29.10.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником ОСОБА_7 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором позики №/2 від 29.10.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником ОСОБА_7 .

Отже, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.02.2022 до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 189 279,87 грн, з яких: тіло кредиту 6999,99 грн та заборгованість за відсотками 182 279,88 грн. Позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути борг у розмірі 84272,88 грн, з яких 6999,99 грн тіло кредиту та 77272,89 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс».

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтями 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором № /2 від 12.11.2020 відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за цим договором.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Щодо стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору № /2 від 12.11.2020 сторони погодили, що строк дії кредиту 3 роки, тобто до 12 листопада 2023 року, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розмір заявленої позивачем заборгованості у сумі 84272,88 грн підтверджується наданими позивачем випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості.

Оскільки ОСОБА_2 була вільною у своєму виборі та мала право або укладати або не укладати кредитний договір на запропонованих їй умовах; при укладенні кредитного договору сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо його ціни, розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (1,75% на день), порядку надання кредитних коштів; він спрямований на настання реальних наслідків, відповідачка не скористалась правом відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору без пояснення причини; підписавши договір, відповідачка цим самим підтвердила своє волевиявлення на укладення договору та згоду з його умовами, заперечень щодо умов оспорюваного договору на момент його укладення відповідачка не заявляла, відсотки за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 84272,88 грн, яка відповідачем не спростована.

Відповідачка та її представник власного контр-розрахунку під час розгляду справи не надавали.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № /2 від 12.11.2020 у добровільному порядку.

Отже, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором № /2, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим договором у розмірі 84272 гривні 88 копійок.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 17000,00 грн.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правової допомоги. Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.

З огляду на прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» затверджений рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 ціна роботи фіксована та погодинна.

Згідно з договором про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024, погоджено надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів вартість за 2 години 4000 грн; підготовка пропозицій на 1000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на 4 години 12000,00 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги становить 17000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 413000006 від 09.02.2024 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплатило суму 52 000,00 грн. АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» за надання правової допомоги, згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, виконавцем юридичних послуг не здійснювався розрахунок заборгованості або вчинення інших подібних дій, які б потребували додаткового часу або спеціальних професійних навичок. За своїм змістом, позовна заява вочевидь є подібною до інших позовних заяв, які стосуються заборгованості за кредитним договором.

Отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків. У звіті про надання правової допомоги зазначено, що робота з цією позовною заявою потребувала 4 години часу, що вочевидь не є пропорційним обставинам справи.

Враховуючи обсяг виконаної АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» 4000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, , заборгованість за кредитним договором №/2 у розмірі 84272 (вісімдесят чотири тисячі двісті сімдесят дві) гривні 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.06.2025.

Сторони по справі:

позивач: ТОВ «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Г. Проценко