СУДОВИЙ НАКАЗ
Справа № 495/3803/25
Номер провадження 2-н/495/337/2025
29 травня 2025 рокум. Білгород-Дністровський
Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гелла С.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення,
25.09.2024 року КП «Білгород-Дністровськводоканал» та ОСОБА_1 уклали договір №506626 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за фактичною адресою об`єкта користування послугами: АДРЕСА_1 .
Станом на 19.05.2025 року умови Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №506626, боржником не виконані, а заборгованість складає: з централізованого водопостачання за період з 01.09.2024 року 31.03.2025 року 9 153 грн 13 коп.; з централізованого водовідведення за період 01.09.2024 року 31.03.2025 року 8 819 грн 38 коп.
Відповідно до ст.9 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: - комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем).
Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п.1 ч.1ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У відповідності до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.526,527,530,610-612,625,903 ЦК України, ст.ст.141,160-164,167-169,172 ЦПК України, суддя,
2. Стягнути із боржника на користь стягувача 302 грн 80 коп.(триста дві грн 80 коп.) судового збору, сплаченого останнім при зверненні із заявою до суду.
3. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Згідно із статтею 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Відповідно до статті 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Згідно із частинами другою, третьою статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Судовий наказ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
Суддя С.В. Гелла