ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/7966/21
Номер провадження 22-ц/818/819/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року в складі судді Глоби М.М. по справі № 639/7966/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альянс» (далі ПрАТ «СК «Альянс») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 12 жовтня 2020 року близько 18 год. 09 хв. на майдані Павлівському, 1/3 у м. Харкові відбулось ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль марки «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 , який застрахований в ПрАТ «СК «Альянс» за Договором страхування транспортного засобу № 23.0023054.03 від 09 липня 2020 року.

Згідно з Висновком експерта № 424/20А від 08 грудня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобіля «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 становить 155923 грн 37 коп.

Вказана сума була перерахована ОСОБА_2 15 грудня 2020 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року у вчинені ДТП було визнано обох водіїв, а саме, водія транспортного засобу марки «Lexus NS 300», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 та водія автомобіля марки «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Оскільки ступінь вини кожного з учасників неведеної дорожньо-транспортної пригоди є рівною, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування транспортного засобу № 23.0023054.03 від 09 липня 2020 року перейшло право вимоги відшкодування 50% від сплаченої суми у розмірі 77961 грн 69 коп.

Посилаючись на положення ст. 1188 ЦК України, ПрАТ «СК «Альянс» просило стягнути з ОСОБА_1 50% страхового відшкодування у розмірі 77961 грн 69 коп. та судові витрати.

15 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до суду відзив, в якому позовні вимоги визнала частково.

Вказувала, що частка її вини у ДТП є незначною, а тому просила встановити ступінь вини учасників ДТП у співвідношенні 5 % вини в її діях та 95 % вини в діях водія ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просила стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в сумі 7796 грн 16 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року позовні вимоги ПАТ «СК «Альянс» задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Альянс» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 77961 грн 69 коп. та 2270 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що винуватими особами у ДТП судовим рішенням визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак враховуючи неможливість встановлення в якій саме частині несуть відповідальність у вчиненні ДТП водії, суд першої інстанції вважав справедливим є розподіл шкоди між водіями у рівних частках, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідачки суми сплаченого ПрАТ «СК «Альянс страхового відшкодування в розмірі 77961 грн 69 коп.

На вказане судове рішення 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким встановити ступінь вини учасників ДТП у співвідношенні: 5% вини в її діях водія та 95% в діях водія ОСОБА_3 та стягнути з неї суму сплаченого страхового відшкодування відповідно до встановленої частки вини у ДТП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею було порушено вимоги одного пункту ПДР України (п. 12.9г), тоді як ОСОБА_3 порушено вимоги двох пунктів (п.п. 12.1, 13.1 ПДР У країни), що свідчить про більшу ступінь вини водія BMW Х2 Якщо виходити з кількості порушених вимог ПДР кожним з учасників події, ступінь її вини становить 33,33%, а ступінь вини ОСОБА_3 - 66,66%.

З урахуванням висновку експерта, її вина у ДТП є незначною, оскільки технічна можливість попередити виникнення ДТП визначалися лише однобічними діями водія автомобіля BMW Х2 ОСОБА_3 .

Позивачем на апеляційну скаргу відзив подано не було.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року у м. Харкові на майдані Павлівському, 1/3 близько 18 год. 09 хв. відбулось ДТП за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Lexus NS 300», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальну шкоду (а.с. 6-8).

12 жовтня 2020 року близько 18:09 години ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus NX300, номерний знак НОМЕР_2 , по майдану Павлівському, 1/3 м. Харкова, здійснила безпідставне різке гальмування та зупинку рухаючись в лівій смузі, що стало причиною зіткнення з транспортним засобом BMW X2, номерний знак НОМЕР_1 , що рухався позаду в попутному напрямку. В цей же час ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом BMW X2, номерний знак НОМЕР_1 , по майдану Павлівському, 1/3 м. Харкова, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, не врахувавши дорожню обстановку скоїла наїзд на транспортний засіб Lexus NX300, номерний знак НОМЕР_2 , що зупинився попереду в попутному напрямку, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6-8).

Станом на дату ДТП на підставі Договору № 23.0023054.03 добровільного страхування наземного транспорту, а також Добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 09 липня 2020 року належний ОСОБА_2 транспортний засіб «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 застраховано в ПрАТ «СК «Альянс», страхова сума 1100000 грн (а.с.4).

Згідно з Висновком експерта № 424/20А, складеного 08 грудня 2020 року судовий експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобіля «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 без урахування втрати товарної вартості становить 155923 грн 37 коп.(ас. 11-41).

10 грудня 2020 року ПАТ «СК «Альянс» складено страховий акт №23.0023054.03, яким визначено розмір страхового відшкодування як 155923,37 грн (а.с. 9-10)

15 грудня 2020 року вказана сума була перерахована ОСОБА_2 (а.с. 3).

Відповідно до висновку № 5711, складеного експертом 29 березня 2021 року ННЦ ІСУ ім. Засл проф. Бокаріуса за результатами проведення експертного дослідження, в даній дорожній ситуації водій автомобіля BMW X2 ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В даному випадку технічна можливість запобігти зіткнення для водія автомобіля BMW Х2 ОСОБА_3 визначалась виконанням нею вимог п. 13,1 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля BMW Х2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Технічна можливість попередити виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля Lexus ОСОБА_1 не визначалася її діями, а визначалася лише однобічними діями водія автомобіля BMW Х2 ОСОБА_3 . В діях водія автомобіля Lexus ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди (а.с.70-81).

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини 4 статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником, зокрема, відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина 1 статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них згідно з пунктом 9 частини 1 вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У разі наявності юридичних фактів передбачених статтею 993 ЦК України відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільна правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Lexus NS 300», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 застрахована не була, транспортний засіб «BMW X2», д.н.з. НОМЕР_1 застрахований у ПрАТ «СК «Альянс» на підставі Договору страхування транспортного засобу № 23.0023054.03 від 09 липня 2020 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року у вчинені ДТП було визнано обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вказана постанова набрала чинності, висновки, викладені за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не спростовано.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, враховуючи вищевказані вимоги закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Щодо доводів апеляційної скарги про незначний ступінь вини відповідачки у скоєнні ДТП, апеляційний суд виходить із наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12 жовтня 2020 року близько 18:09 години ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus NX300, номерний знак НОМЕР_2 , по майдану Павлівському, 1/3 м. Харкова здійснила безпідставне різке гальмування та зупинку рухаючись в лівій смузі, що стало причиною зіткнення з транспортним засобом BMW X2, номерний знак НОМЕР_1 , що рухався позаду в попутному напрямку.

При цьому ОСОБА_1 погодилась з тим, що допустила порушення Правил дорожнього руху, а саме підпункту «г» п. 12.9., який забороняє водієві різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді). Вказана заборона водієві застосовувати різке гальмування прописана окремою нормою, оскілки таке керування автомобілем створює небезпеку іншим учасникам дорожнього руху.

Оскільки причиною вказаного ДТП стало саме різке безпричинне гальмування водія, який рухався попереду, колегія суддів вважає, що підстав для зменшення ступеню вини ОСОБА_1 відсутні.

Зважаючи, що шкода спричинена була внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, обидва водія притягнуті до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що свідчить про рівну ступінь вини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення 50% суми сплаченого страхового відшкодування.

Посилання відповідачки на висновок експерта ННЦ ІСУ ім. Засл проф. Бокаріуса від 29 березня 2021 року не спростовує висновки суду, оскільки зазначений висновок не містить інформації про ступінь вини кожного з учасників ДТП.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина