Справа № 143/252/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
28.05.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
19.03.2025 представник ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з нього на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7538228 від 01.02.2024 в розмірі 47 760 грн, з яких: 10 800 грн заборгованість за кредитом; 36 960 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору та розрахунку заборгованості, а також понесених судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив що, 01.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7538228. Відповідач отримав кредит у розмірі 14 000 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «Сенс банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення в розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. 24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір факторингу № 24.12/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість у загальному розмірі 47 760 грн, через що позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою від 24.03.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано документи (а. с. 77, 78).
15.04.2025 представник позивача подав до суду через систему «Електронний суд» клопотання, в якому просить: розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо можливості заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 88).
Відповідач у судові засідання, призначені на 16.04.2025, 13.05.2025, 28.05.2025 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час їх проведення. Це підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які повернулися до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Клопотання про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, причину неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву також не надійшов.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою суду від 28.05.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, всебічно й повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 01.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7538228, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 договору); сума кредиту (загальний розмір) складає: 14 000 гривень (п. 1.3 договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4 договору). За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1 договору); знижена процентна ставка 0,44% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 02.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.2 договору). Кредитний договір підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора С2118 (а. с. 10-22).
Крім того, факт переказу коштів позивачем на рахунок відповідача підтверджується наданою інформацією про рахунок АТ «Сенс банк» від 02.04.2025 за період з 01.02.2024 по 06.02.2024, з якої вбачається, що 01.02.2024 було проведене безготівкове зарахування на суму 14 000 грн, картка № НОМЕР_2 (а. с. 95-100).
Загальна заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228 станом на 23.12.2024 становить 47 760 грн, з яких: 10 800 грн заборгованість за кредитом; 36 960 грн заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) (а. с. 25-32).
24.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» було укладено договір факторингу № 24.12/24-Ф, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228 (а. с. 51-61).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.12.2024 до договору факторингу № 24.12/24-Ф від 24.12.2024 від ТОВ «Авентус Україна» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47 760 грн, яка складається з: 10 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 960 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 62). Вказаний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 24.12.2024 № 24.12/24-Ф (а. с. 60).
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, до позивача на підставі вищезазначеного договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача на суму 47 760 грн за договором про надання споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
При цьому суд підкреслює, що згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Водночас, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Проте, ОСОБА_1 у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву. Доказів на спростування доводів щодо використання кредитних коштів у розмірі, зазначеному позивачем, також не надав.
Враховуючи те, що відповідач неналежним чином не виконує умови договору та своєчасно не здійснює платежі за кредитним зобов`язанням, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. У зв`язку з цим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за вказаним вище договором.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 цього кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо така допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з матеріалами справи, яка розглядається, суд зазначає, що відповідно до договору про надання юридичних послуг від 02.08.2024 № 02/08/2024, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та адвокатом Руденком К. В., вбачається, що в рамках цього договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018, видане на підставі рішення адвокатів Полтавської області № 18 від 23.10.2018, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору) (а. с. 63-67).
Згідно з витягом з реєстру від 29.12.2024 №1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 26 до договору про надання юридичних послуг від 02.08.2024 № 02/08/2024, позивач отримав наступні послуги: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228 та клопотання про витребування доказів вартістю 10 000 грн (а. с. 68 на звороті). Крім того, на підтвердження наданої позивачу правової допомоги адвокатом Руденком К. В. до матеріалів справи долучено: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 (а. с. 66); копію акта приймання-передачі наданих послуг № 26 до договору про надання юридичних послуг від 02.08.2024 № 02/08/2024 (а. с. 67); копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30.12.2024 № 1866 (а. с. 68).
З урахуванням наведеного, об`єктивно оцінюючи складність справи, характер і предмет спору, ціну позову за майновою вимогою, факт задоволення судом позовних вимог, а також враховуючи складення представником позивача заяв по суті спору та відсутність судових засідань у справі, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вбачає підстави для часткового задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Суд вважає обґрунтованими витрати на правничу допомогу в у розмірі 3 500 грн, що відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності, з огляду на складність і категорію справи, характер наданих адвокатських послуг та обсяг виконаних адвокатом робіт.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 351, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.02.2024 № 7538228 в сумі 47 760 (сорок сім тисяч сімсот шістдесят) грн, з яких: 10 800 грн заборгованість за кредитом; 36 960 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору та розрахунку заборгованості.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Сторони по справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02.06.2025.

Cуддя