КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2771/24 Головуючий у 1 інстанції: Шевчук А.В.
Провадження №22-ц/824/3192/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Дунаєнка Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №201 у розмірі 64 997,01 грн., також просили стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 18.12.2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201, за умовами якого остання отримала кредитну карту з кредитним лімітом на суму 60 995,01 грн.

Відповідач не виконала належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунків позивача станом на 01.01.2024 року складає 64997,01 грн., з яких: - 44 477,84 грн. - заборгованість за кредитом; - 7,96 грн. - заборгованість за процентами, 20 511,21 грн. заборгованість за комісією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року позов АТ «Сенс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №201 від 18.12.2020 року у сумі 64 997 гривень 01 копійка та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що кредитний договір від 18.12.2020 № 201 містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується підписом відповідача про прийняття пропозиції укласти договір. Тому суд вважав, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду, 09 жовтня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Дунаєнко А.М. через підсистему «Електронний суд», подав апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача 16000 грн - витрат на професійну правничу допомогу та 3633,60 грн - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач належним чином не виконав свого обов`язку щодо направлення вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором у відповідності до вимог закону та умов кредитного договору, не надав належних та допустимих доказів, як належного направлення так і отримання вказаним вимог, з огляду на це, у позивача відсутні підстави для дострокового стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що на переконання представника апелянта, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині включення банком заборгованості зі сплати комісії до загального розрахунку заборгованості, представник апелянта посилався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що включення банком в розрахунок загальної заборгованості відповідача, заборгованості за комісією у розмірі 20511,21 грн є необґрунтованим та суперечить вимогам діючого законодавства, зокрема положення Закону України «Про споживче кредитування».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 18.12.2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201, за умовами якого остання отримала кредитну карту з кредитним лімітом на суму 60 995,01 грн (а.с. 8).

Відповідно до умов Договору, позичальник зобов`язався в порядку та в строки визначені договором, своєчасно повернути кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію та збитки.

Позивач також наданий підписаний сторонами паспорт споживчого кредиту (а.с. 8зв.).

У день підписання кредитного договору, позивач перерахував кредитні кошти на рахунок відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 19зв.).

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) баланс складає (мінус) - 64 997,01 грн. Ця заборгованість складається з частини використаного боржником кредитного ліміту у сумі 44 447,84 грн. заборгованості по процентам у сумі 7,97 грн. та заборгованості по комісії - 20 511,21 грн.

Овердрафт - (мінус) 64 997,01 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Відповідач не виконала належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунків позивача станом на 01.01.2024 року складає 64 997,01 грн., з яких: - 44 477,84 грн. - заборгованість за кредитом; - 7,96 грн. - заборгованість за процентами, 20 511,21 грн. заборгованість за комісією.

Позивач направляв письмову вимогу (повідомлення) відповідачки на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Апеляційний суд погоджується висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки такі висновки відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що станом на 01 січня 2024 року відповідачка має заборгованість у розмірі 64 997,01 грн., з яких: - 44 477,84 грн. - заборгованість за кредитом; - 7,96 грн. - заборгованість за процентами, 20 511,21 грн. заборгованість за комісією.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем також було надано виписку по особовому рахунку відповідача.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Таким чином, виписка з особового рахунку відповідача є належним та допустимим доказом щодо надання кредитних коштів, з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за кредитом.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, власного контр розрахунку не надано.

З урахуванням викладеного, встановивши, що банк у письмовій формі, а саме у заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаній відповідачем, надав їй, як позичальнику, у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, тобто: суму кредиту, дату його видачі, умови повернення, нарахування та сплати відсотків, розмір нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та її сплати, строк дії договору, орієнтовна загальна вартість кредиту, тощо. ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погодилась на отримання кредит саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними, суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини, а також те, що відповідач порушив умови договору, не погашала щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів, допустила заборгованість щодо повернення кредиту, дійшов законного та обґрунтованого висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем в порушення вимог закону та укладеного договору не виконав свого обов`язку щодо направлення вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки звертаючись з позовною заявою позивач надав докази самої письмової вимоги (повідомлення) від 02.01.2024 року вих. № КНО-44.2.2/3 (а.с. 17зв.-18), а також докази направлення на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка була зазначена останньою в заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 18зв.-19).

Підлягають відхиленню також доводи апеляційної скарги про нікчемність комісії, яку позивач нарахував і списав частину отриманих від відповідача коштів, оскільки відповідачка з вимогою про застосування наслідків нікчемного правочину не зверталась.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Дунаєнка Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана