ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2777/17 Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: 22-ц/819/70/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Прохоренко В.В. у справі № за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та від імені малолітньої ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростислава Олександровича про захист права власності, скасування рішення про реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 , правонаступником якого є малолітня ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , звернувшись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростислава Олександровича, вказали, що 21 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» було укладено генеральну кредитну угоду №12 терміном дії до 21.08.2017 року, в рамках якої в цей же день сторони уклали кредитний договір №25.30-12/07-СК, за умовами якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_3 , як позичальнику, кредит в сумі 140 000 доларів США строком до 20.08.2014 року зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 21.08.2007 року між банком та ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, був укладений договір поруки, за умовами якого остання зобов`язалася солідарно відповідати перед банком за виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

23 серпня 2007 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , як приватний підприємець, уклали і нотаріально посвідчили іпотечний договір, предметом іпотеки в якому є належне ОСОБА_1 нерухоме майно: нежитлове приміщення - магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в.

27 листопада 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» передало своє право вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Поліс», уклавши з ним та нотаріально посвідчивши відповідний договір про відступлення права вимоги.

01 листопада 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. за заявою нового кредитора прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - магазин промислових товарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 в за ТОВ «ФК «Поліс», зазначивши, що підставою виникнення у останнього права власності на це нерухоме майно є договір іпотеки від 23.08.2007 року та договір про відступлення права вимоги від 27.11.2015 року.

Позивачі вказували, що звернення стягнення шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки відбулося з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку» та за відсутності боргу позивачів перед ним за вказаним вище кредитним договором, оскільки рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.08.2007 року відмовлено на підставі відсутності такої заборгованості, що виключає право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом набуття права власності на нього. Крім того, здійснюючи реєстраційні дії, нотаріус порушив порядок їх вчинення шляхом недодержання вимог закону щодо розмежування суб`єктів реєстраційних дій та перевищив визначені для нього законом повноваження, у зв`язку з чим вчинив реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке не було предметом вчинення ним будь-яких нотаріальних дій. Нотаріус не перевірив отримання позивачами письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, як це вимагає законодавство. У матеріалах реєстраційної справи відсутній документ, який відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, що діяла на час проведення реєстрації, має підтверджувати завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , просила суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Р.О. від 01 листопада 2016 року за № 32163427, яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Поліс», з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до винесення такого рішення за № 32163427 від 01 листопада 2016 року (а.с.161-163 т.2).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки наказом від 21 вересня 2017 року № 762/7 цього управління припинена приватна діяльність та дія реєстраційного посвідчення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Р.О. з 25 вересня 2017 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2021 року відновлено провадження у справі, зупинене на підставі ухвали цього суду від 21 травня 2019 року до залучення правонаступника ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , допущено заміну позивача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2021 року постановлено визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича від 01.11.2016 року за №32163427, яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в за Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова Компанія «Поліс», з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до винесення такого рішення за №32163427 від 01.11.2016 року.

В задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Товариством не були надані нотаріусу документи, які б підтверджували наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові. Натомість, до заяви, крім оригіналу договору іпотеки, його копії та довіреності, було додано копії рекомендованих повідомлень та поштових конвертів, з відміткою про повернення «за закінчення терміну зберігання». Суд вважає неприйнятним твердження представника відповідача про те, що Товариство направляло вимоги про усунення порушень на всі відомі останньому адреси іпотекодавця, а позивачі через власну недбалість чи ухилення не отримували їх, оскільки зазначене твердження було б правильним лише у разі доведення, що позивачі, знаючи, що на їх адресу надійшов рекомендований лист Товариства, не отримували його. Проте таких обставин судом не установлено.

Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено, що у матеріалах реєстраційної справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 письмової вимоги від іпотекодержателя - ТОВ «ФК «Поліс» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, а також інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» є обов`язковою умовою набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Залишення приватним нотаріусом без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Поліс» права власності на спірне нерухоме майно не можна вважати законними. Посилання відповідача на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 04 вересня 2018 року у справі № 666/7945/14-ц, якою скасовано рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2018 року та ухвалено нове рішення про солідарне стягнення на користь ТОВ «ФК «Поліс» із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за генеральною угодою від 21 серпня 2007 року № 12 та кредитного договору від 21 серпня 2007 року № 25.30-12/07СК у розмірі 57 948,14 дол. США, як на правомірність своїх дій і дій державного реєстратора, суд до уваги не приймає, враховуючи, що на час проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно 01 листопада 2016 року, між сторонами існував спір щодо заборгованості за кредитним договором, що, на думку суду, унеможливлювало вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку до остаточного врегулювання спору.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначеного судового рішення обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

У задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса належить відмовити, оскільки належним відповідачем у цьому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а не державний реєстратор.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Так, скаржник зазначив, що висновок суду щодо відсутності відомостей про отримання іпотекодавцем ОСОБА_1 письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення як обставини, що є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, є помилковим, оскільки Товариством виконані вимоги закону з приводу направлення такого повідомлення позивачці, однак остання його не отримувала, тому діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення наявних порушень. Вказав, що цей висновок суд зробив без врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020року у справі №757/13243/17, про те, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, скаржник вважає висновок суду про те, що на час проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно між сторонами існував спір щодо заборгованості за кредитним договором, що унеможливлювало звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Свої доводи у наведеній частині скаржник аргументує тим, що такий висновок суду не кореспондується з нормами законодавства, яке діяло на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, так як Закон України «Про іпотеку» та інші нормативні акти, що регулюють іпотечні правовідносини, не забороняють звертати стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку за наявності судового спору щодо суми заборгованості за основним зобов`язанням. Крім того, вважає, що судом не враховано, що судове рішення, яким кредитору відмовлено у стягненні кредитної заборгованості та на яке позивачі посилалися у первісно поданій позовній заяві як на підставу позову, скасовано в апеляційному порядку 08.02.2017 року.

Порушення судом норм процесуального права скаржник вбачає в тому, що серед інших підстав для задоволення позову суд зазначив неотримання ОСОБА_1 інформації про вартість майна (предмета іпотеки), за якою відбулося зарахування вимог, в той час як наведена обставина не зазначалася позивачами як підстава позовних вимог, щодо неї не наводилось посилання на норми права, що підлягали застосуванню, та на відповідні докази, якими підтверджувалась така обставина. При цьому судом не враховано, що чинне на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії законодавство не передбачало обов`язку іпотекодержателя зазначати у вимозі про усунення порушення інформацію про вартість, за якою предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателем.

На думку скаржника, суд допустив одночасну зміну предмета і підстав позову, прийнявши до розгляду як заяву позивача про зміну підстав позову, так і заяву про зміну предмета позову, що суперечить положенням Цивільного процесуального кодексу України та не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема у постановах Великої Палати від 11.11.2020року у справі №922/53/19, від 25.06.2019року у справі №924/1473/15 тощо.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» залишено без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2021року без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» задоволено частково.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року скасовано.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2021 року в частині:

задоволених позовних вимог малолітньої ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до внесення такого рішення;

позовних вимог ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, з визнанням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до внесення такого рішення;

позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства, що існували до винесення рішення приватного нотаріуса, скасовано.

Ухвалено нове рішення у відповідній частині про відмову в позові ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 .

Справу № 766/2777/17 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у вказаній частині Верховний Суд виходив з того, що апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Поліс» в частині скасування рішення державного реєстратора. Не звернув уваги, що суд першої інстанції фактично погодився з доводами ОСОБА_1 про відсутність заборгованості за кредитним договором на час проведення оспорюваної державної реєстрації права власності. Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції не встановлював обставин щодо наявної кредитної заборгованості перед Товариством, як на час вчинення оспореної реєстраційної дії, так і на час вирішення цього спору судом, вважав, що зазначена обставина не впливає на висновки суду по суті спору. Наведені висновки суду є помилковими, оскільки відсутність основної заборгованості є підставою позову у цій справі, тоді як підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є саме невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання. Тому за обставин цієї справи відповідні доводи сторін про наявність/відсутність заборгованості підлягають перевірці судом.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч. 1 ст. 417 ЦПК України).

Враховуючи викладене, цивільна справа переглядається судом апеляційної інстанції виключно в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса.

Уповноважені представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» Тута І.В. та Воропай Т.І., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали з підстав в ній викладених.

Представник позивача, адвокат Гетьман А.А. в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та стверджувала, що на момент прийняття рішення державним реєстратором у позивача відсутній будь-який борг за кредитним договором№25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року, що підтверджувалося рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон від 22 вересня 2016 року по справі №666/7945/14-ц, яке було чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд в складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судовим розглядом встановлено, що 21 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ Банк» укладено генеральну кредитну угоду №12 терміном дії до 21 серпня 2017 року, в рамках якої в цей же день сторони уклали кредитний договір №25.30-12/07-СК, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_3 , як позичальнику, кредит у розмірі 140000,00 дол. США строком до 20 серпня 2014 року зі сплатою 13,5 процентів річних за користування кредитними коштами.

23 серпня 2007 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, укладено іпотечний договір, предметом якого є належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: житлове приміщення магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в.

Пунктом 4.1-4.2 вказаного договору іпотеки визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитними договорами у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання та/або цього договору іпотеки.

У разі невиконання зобов`язань іпотекодавця за будь-яким договором, що є невід`ємною частиною генеральної угоди, іпотекодержатель має право достроково вимагати виконання зобов`язань в повному обсязі за всіма іншими договорами, укладеними на підставі цієї угоди та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.6.1 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. При реалізації даного способу задоволення вимог іпотекодержателя, іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

18 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (новий кредитор) уклали Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21 МБ, який набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 березня 2016 року (п.10.1). Пунктом 2.1 розділу 2 вказаного договору визначено, що згідно умов договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право частинами у чотири етапи (чотирьома траншами) передавати (відступати)новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору із зазначенням ціни додаткової угоди до договору, розміру заборгованостей боржників та підписанням реєстру прав вимог та Акту приймання передачі документації, зразок якого наведено у додатку « до договору (п.2.2). Право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору та реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни додаткової угоди до договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимог (п.3.1.3).

27 листопада 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» уклало додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року.

Згідно з додатком 1 до додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року сторонами визначено реєстр прав вимоги №1/2, відповідно до якого, одним з боржників, право вимоги до яких було відступлено, є ОСОБА_3 за кредитним договором №25.30-12/07 СК від 21.08.2007 року, загальна сума заборгованості у валюті кредиту 66 173,86 доларів США, що еквівалентно 1561524,56 гривень.

27 листопада 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, зокрема щодо договору іпотеки №ДІ-1, укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1.2 зазначеного договору під «боржниками» маються на увазі позичальники первісного кредитора, яким первісний кредитор надав кредити та які мають зобов`язання по відношенню до первісного кредитора за кредитними договорами, перелік яких наведений в реєстрі прав вимоги №1 від 27 листопада 2015 року (додаток №1 до Додаткової угоди).

За умовами п.1.4 цього договору та додатковою угодою первісний кредитор ПАТ «ВТБ Банк» передав новому кредитору ТОВ «ФК Поліс» право замість первісного кредитора вимагати від боржників сплати грошових коштів за кредитними договорами у розмірі заборгованості боржників, що відступається за договором, а у випадку невиконання цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки та застави і в рахунок предметів застави задовольнити свої вимоги за кредитним договорами у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення, а також вимагати від боржників виконання інших зобов`язань за договором іпотеки та застави.

Договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21 МБ від 18.11.2015 року з додатками є чинним на час апеляційного перегляду справи, протилежного матеріали справи не містять та стороною позивача не надано.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона позивача не надала суду доказів належного виконання умов кредитного договору №25.30-12/07-СК від 21.08.2007 року, новим кредитором за яким є ТОВ «ФК «Поліс».

Отже, враховуючи невиконання позивачем умов кредитного договору та тієї обставини, що під час здійснення державної реєстрації безспірність заборгованості не перевіряється, вказані доводи позивачки судом до уваги не можуть бути прийняті

Наявність кредитної заборгованості ОСОБА_3 перед кредитором та дотримання іпотекодержателем вимог частини першої статті 35 Закону № 898-IV щодо належного надсилання іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання уможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності .

З огляду на викладене суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення вказаних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного перегляду, дають підстави для висновку, що судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності скасувати і ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Повний текст постанови складений 30.05.2025 року.

Керуючись ст.ст.267,268, 374,376 ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Поліс» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2021 року у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько