КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4208/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 103994381 від 04 січня 2023 року у розмірі 14 665,00 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 04 січня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 103994381, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 3 500,00 грн строком на 105 днів (пільговий та поточний період) зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу на його рахунок платіжної карти.

30 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103994381 від 04 січня 2023 року.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, обов`язкові платежі, передбачені умовами цього договору, у встановлений строк не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 14 665,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 500,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 10 500,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 665,00 грн, що є предметом позовних вимог.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 103994381 від 04 січня 2023 року у розмірі 5 215,00 грн та судовий збір у розмірі 861,43 грн, а всього на загальну суму 6 076,43 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення процентів, нарахованих після спливу пільгового періоду кредитування (19 січня 2023 року), належним чином не дослідив умови кредитного договору, які встановлюють порядок та строк нарахування процентів за наданим кредитом під час поточного періоду кредитування, який завершується 19 квітня 2023 року, що у свою чергу відповідає строку дії договору.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103994381, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 500,00 грн строком на 15 днів до 19 січня 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.5.1 договору про споживчий кредит комісія за надання кредиту: 665,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.2 договору про споживчий кредит визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 050,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Згідно із пунктами 6.1, 6.2 договору про споживчий кредит цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

За змістом пункту 6.3 кредитного договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (пункт 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (пункт 6.5 договору).

Згідно із пунктом 7.1 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до платіжного доручення № 57038012 від 04 січня 2023 року ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 3 500,00 грн.

30 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в точу числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 103994381 від 04 січня 2023 року.

Згідно із наданою позивачем випискою з особового рахунка за вказаним кредитним договором станом на 19 квітня 2023 року заборгованість відповідача становить 14 665,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 500,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 10 500,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 665,00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами укладеного кредитного договору ТОВ «Мілоан», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 19 січня 2023 року. При цьому договір позивачем не пролонговано.

Позивач, як новий кредитор, відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 19 січня 2023 року (включно). Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 050,00 грн за період з 04 січня 2023 року до 19 січня 2023 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналіз апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свідчить, що рішення суду фактично оскаржується ним лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 9 450,00 грн (10 500,00 грн - 1 050,00 грн), а тому судом апеляційної інстанції перевіряється правильність висновків суду першої інстанції лише в цій частині.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див., зокрема постанову Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17).

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 вказано, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

За змістом положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2023 року ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 103994381.

Відповідно до пункту 1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у пункті 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно пункту 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

В договорі про споживчий кредит сторони погодили:

1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 3 500,00 гривень.

1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 04 січня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 19 січня 2023 року (рекомендована дата платежу).

1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19 квітня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості).

1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 19 січня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 19 квітня 2023 року (останнього дня строку кредитування).

1.5. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1 715,00 грн в грошовому виразі та 1 637 467,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 11 165,00 грн в грошовому виразі та 1 109,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 5 215,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 14 665,00 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період, так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно пункту 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 050,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 9 450,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

1.6. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 цього договору.

За змістом вищевказаних вимог закону та умов кредитного договору строк повернення всієї суми кредиту, відсотків та комісії настав саме 19 квітня 2023 року й саме в межах цього строку ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором про споживчий кредит № 103994381 від 04 січня 2023 року було проведено наступним чином: з 05 січня 2023 року по 19 січня 2023 року за ставкою 2,00 % на день, а за період після спливу строку пільгового періоду кредитного договору- з 20 січня 2023 рокупо 19 квітня 2023 року за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним протягом поточного періоду.

Отже, кредитором нараховано передбачені договором проценти за користування кредитом виключно на період дії кредитного договору.

Сторони, користуючись принципом свободи договору, погодили, що в період дії пільгового та поточного періоду, який в розумінні закону є загальним строком кредитування, позичальник сплачує проценти відповідно до пунктів 1.5.2 та 1.5.3 договору про споживчий кредит.

Ці проценти є платою за правомірне (договірне) користування кредитом і нараховуються на підставі статті 1048 ЦК України.

Нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) визначено в окремому ІVрозділі договору про споживчий кредит, а саме в пункті 4.2 вказаного договору.

Відтак, відсутні підстави вважати, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду з 20 січня 2023 року по 19 квітня 2023 року є процентами за неправомірне користування коштами, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 20 січня 2023 року по 19 квітня 2023 року у розмірі 9 450,00 грн, суд першої інстанції зазначеним вище обставинам належної уваги не надав та умови кредитного договору, в яких сторони узгодили порядок та умови загального строку кредитування, не врахував, а тому дійшов помилкового висновку, що зі спливом пільгового періоду кредитування 19 січня 2023 року припинилося право позивача нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

На підтвердження розміру заборгованості по процентам позивачем надано відомість про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору та виписку з особового рахунка за вказаним договором № 103994381 від 04 січня 2023 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 до 19 квітня 2023 року жодної обов`язкової проплати не проводив, а тому загальна вартість заборгованості позичальника за весь строк кредитування складає 14 665,00 грн, що повністю узгоджується з погодженими сторонами умовами кредитування.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в тій частині, що між сторонами продовжував дію договір про споживчий кредит № 103994381 від 04 січня 2023 року до 19 квітня 2023 року, у зв`язку з чим кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом до закінчення дії кредитного договору, загальний розмір яких за період з 05 січня 2023 року по 19 квітня 2023 року становить 10 500,00 грн.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»5 215,00 грн заборгованості за договором про споживчий кредит, оскільки стягненню підлягає сума боргу у розмірі 14 665,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 500,00 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10 500,00 грн; заборгованість за комісією - 665,00 грн, що узгоджується із умовами кредитного договору та вимогами закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального й порушенням норм процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Відповідно до положень частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та відповідно до вимог статті 382 ЦПК України з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах цієї справи, а саме 2 422,40 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 3 633,60 грн - за подання апеляційної скарги, а всього підлягає стягненню 6 056,00 грн судового збору.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103994381 від 04 січня 2023 року у розмірі 14 665,00 грн та 6 056,00 грн сплаченого судового збору

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній