Справа № 367/9179/23
Провадження №2/367/1006/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Андрійченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням договору підряду,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням договору підряду. В позовній заяві позивач зазначає, що позовними вимогами є стягнення з ФОП ОСОБА_2 сплаченого їй авансу після відмови від договорів про виготовлення меблів на вимогу замовника, а також пені за прострочення виконання роботи. Відповідачка є фізичною особою - підприємицею; її основні види діяльності -роздрібна торгівля меблями (КВЕД 52.44.1) та виробництво інших меблів (КВЕД 36.14.0). Вона замовила у відповідачки роботу з виготовлення меблів, а саме кухні, пеналу, тумби під камін, про що 25 листопада 2021 р. укладений договір № 21000299. Предметом договору № 21000299 є виготовлення відповідачкою вказаних меблів подальшою їх доставкою та монтажем у квартирі. Загальна вартість робіт складає 106570 грн., яка включає передоплату 85 256 грн. та залишок в розмірі 15% вартості робіт, що становить 15 986 грн., яка сплачується замовником перед доставкою та монтажем виробів до 01.03.2022. На виконання умов цього договору 25.11.2021 вона, як замовниця робіт, сплатила відповідачці готівкою 85 000 грн. в рахунок передоплати (авансу). Також, нею 20.01.2022 сплачено 10140 грн. відповідачці на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК". За договором строк виконання робіт встановлюється з 01.03.2022 до 07.03.2022 при умові оплати замовником робіт за цим договором згідно п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.3. Робота вважається виконавцем виконаною, а замовником прийнятою відповідно, після виготовлення та монтажу виробів і підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Натомість станом на 08 листопада 2023 р. роботи за договором № 21000299 відповідачкою не виконані, кухня, пенал, тумба під камін згідно п. 1.2. договору не виготовлені, не доставлені та не змонтовані, акти (за п.1.7. договору) не надані і не підписані, що свідчить про невиконання відповідачкою взятих зобов`язань за умовами договору. Через це 10 листопада 2023 р. вона надіслала на зазначені в договорі та в Єдиному державному реєстрі адреси місцезнаходження відповідачки повідомлення про виконання роботи у термін до 30 листопада 2023 року та відмову від договору з 01 грудня 2023 року, якщо роботи не будуть виконані. В повідомленні заявлено вимогу повернути кошти 95 140 грн. та сплатити пеню в випадку невиконання робіт до 30 листопада 2023 року включно. Договором не визначені умови та підстави його розірвання в односторонньому порядку, тому це питання регулюється законом. Оскільки, договір не виконаний з вини відповідачки, хоча минуло понад 1,5 років від терміну виконання роботи (07.03.2022), то вона, як споживач, відмовилася від договору № 21000299, останній вважається розірваним, а сплачений аванс підлягає їй поверненню. Відповідачка добровільно не повернула аванс та неустойку, тому виникла потреба звернення з цим позовом до суду. Оскільки, договором не визначено, що кошти попередньої оплати є завдатком на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, то ці кошти є авансом. Доказом отримання відповідачкою авансу 95 140 грн. є підписаний сторонами товарний чек на 85 000 грн. від 25.11.2021 та банківська виписка на 10 140 грн. від 20.01.2022. Оскільки, договір № 21000299 не виконаний з вини виконавця - відповідачки, то вона набула права відмовитися від договору за ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимагати повернення сплаченого авансу. За ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що вона повідомила відповідачці про відмову від договору № 21000299, то останній вважається розірваним з 01.12.2023 р.; законна підстава утримувати аванс у відповідачки перестала існувати, тому аванс підлягає стягненню з неї. З відповідачки має бути стягнена і неустойка в розмірі 5328,50 гри. Загальна вартість робіт за договором № 21000299 становить 106 570 грн. Згідно розрахунків розмір пені за подвійною ставкою НБУ за період з 08.03.2022 по 10.11.2023 становить 79 346,46 грн., але враховуючи обмежувальні положення п. 4.1. (не більше 5% вартості робіт), пеня до стягнення складає 5 328,50 грн. Також вона замовила у відповідачки роботу з виготовлення меблів, а саме: шафи в спальню, гардеробу, шафи в коридор, про що 20 січня 2022 року укладені договори № 9, № 8, № 7. Договори укладені шляхом обміну листами по електронній пошті. На їх підтвердження відповідачкою видано товарний чек від 20.01.2022 р. на 130 000,00 грн. За договорами замовлено: за договором № 9 - виготовлення шафи в спальню; за договором № 8 - виготовлення гардеробу; за договором № 9 - виготовлення шафи в коридор. Договори є однотипними, тому далі посилання на їх положення однакове. Загальна вартість робіт в сумі становить 162 570 грн., з яких; за п. 3.2. договору № 9 складає 62 370 грн.; за п. 3.2. договору № 8 складає 33 790 грн.; за п. 3.2. договору № 7 складає 66 410 грн. Згідно п. 3.2.1. договорів замовник повинен сплатити аванс 80 % від вартості робіт і вона сплатила його на виконання 3-х договорів готівкою в сумі 130 000 гри., про що відповідачка видала товарний чек від 20.01.2022 р. За п. 1.6. договорів строк виконання робіт - з 22.04.2022 до 30.04.2022 при умові оплати замовником робіт за цим договором згідно п.п. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.3. Робота вважається відповідачкою виконаною, а нею прийнятою відповідно, після виготовлення та монтажу виробів і підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Станом на 08 листопада 2023 р. роботи за договорами № 9, № 8, № 7 відповідачкою не виконані, меблі не виготовлені, не доставлені та не вмонтовані в квартирі, акти не підписані, що свідчить про невиконання зобов`язань за вказаними договорами. Користуючись положеннями ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» вона 10 листопада 2023 р. надіслала на зазначені в договорах та в Єдиному державному реєстрі адреси місцезнаходження відповідачки повідомлення про виконання роботи у термін до 30 листопада 2023 року та відмову від договорів з 01 грудня 2023 року, якщо роботи не будуть виконані. В повідомленні заявлено вимогу повернути кошти 130 000 грн. та сплатити пеню в випадку невиконання робіт до 30 листопада 2023 року включно. Відповідачка у добровільному порядку роботи не виконала й авансу не повернула. Тому є всі підстави стягнути з відповідачки сплачений аванс за договорами № 9, № 8, № 7 в розмірі 130000грн. Оскільки, граничний термін виконання робіт 30.04.2022, встановлений п. 1.6. договорів, давно пропущений, то є підстави для нарахування пені. Згідно розрахунків розмір пені за період з 01.05.2022 до 10.11.2023 становить 123 480,55 грн., але враховуючи обмежувальні положення п. 4.1. (не більше 5% вартості робіт), пеня до сплати складає 8128,50 грн. Просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 , ОКПП НОМЕР_2 на її користь, неповернутого авансу 95 140,00 грн. та пені в розмірі 5 328,50 грн. за договором № 21000299 від 25.11.2021 p.; стягнути з ОСОБА_2 ОКПП НОМЕР_2 на її користь неповернутого авансу 130 000,00 грн. та пені в розмірі 8 128,50 грн. за договорами від 20.01.2022 р. № 9, № 8, № 7; судові витрати, понесенні у зв`язку зі розглядом справи, покласти на відповідачку й стягнути їх на її користь.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Шабрат В.І. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до 24.02.2022 року, до вторгнення російської федерації в Україну, між позивачем та відповідачем були укладені договори на виготовлення, доставку та монтаж меблів. На виконання укладених договорів відповідачем були закуплені необхідні матеріали та комплектуючі, проте в зв`язку з початком військових дій 24.02.2022 року відповідачці разом із дитиною прийшлось терміново евакуйовуватись із місця її проживання, практично без будь-яких речей, оскільки, дана місцевість практично була окупована російськими військовими. На сьогоднішній день, відповідачка разом з дитиною знаходиться на території Федеративної Республіки Німеччини та оформлена як біженка. Будинок в якому проживала відповідачка зруйнований, в зв`язку з чим були втрачені документи по її замовленням та клієнтам. Частина працівників, які здійснювали виготовлення замовлень або переїхали в іншу місцевість або були мобілізовані до Збройних Сил України. Вищеперераховані обставини створюють перепону для виконання взятих відповідачем зобов`язань протягом часу існування військових дій на території України. На переконання відповідача, війна, яку розпочала російська федерація 24.02.2022 року - це форс-мажорні обставини. Зважаючи на зазначені вище форс-мажорні обставини, відповідачка не відмовляється від взятих на себе зобов`язань та при першій можливості буде намагатись їх виконати. Звертає увагу суду, що умовами договорів укладених між сторонами, передбачений обов`язок позивача провести кінцевий розрахунок за договором перед доставкою меблів за місцем їх монтажу. Оскільки, позивачкою, не виконано обов`язку щодо оплати 15% вартості робіт за договором, які сплачуються перед доставкою виробу на місце монтажу, то таким чином відповідачем не було порушено обов`язку щодо виготовлення та монтажу меблів, в зв`язку з їх не оплатою. Згідно ч. 1 ст. 594 ЦК України, Кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких вимог від позивача відповідачем особисто не отримувалось, оскільки відповідачка з лютого 2022 року перебуває за кордоном та не поверталась на Україну. Таким чином, притримання меблів до їх оплати позивачем здійснювалось відповідачкою правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги в частині повернення коштів за договорами від 20.01.2022 р. № 9, № 8, № 7 є неправомірними. Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання робіт. Звертає увагу суду, що строк виконання робіт встановлений пунктом 1.6 договору на виготовлення меблів № 21000299 (щодо виготовлення та монтажу меблів) встановлений в період з 01.03.2022 року по 07.03.2022 року, дійсний при умові оплати «Замовником» робіт по даному договору згідно п. 3.2.2, 3.2.3. Таким чином, в зв`язку з тим, що відповідач не здійснив розрахунок з позивачем, перед доставкою виробів за адресою монтажу, обов`язок якого встановлений п. 3.2.2 Договору, відповідно нарахування пені позивачем за порушення строків робіт є неправомірним, оскільки саме позивач не здійснив розрахунок згідно умов договорів. Теж саме, стосується решти договорів на виготовлення меблів, вказаний строк на виготовлення меблів, чинний при умові вчасної оплати позивачем суми вказаної в п. 3.2.2 та 3.2.3. Договорів. Доказів того, що позивачем була здійснена оплата згідно п. 3.2.2 та п.3.2.3 по договорам на виготовлення меблів позивачем не надано, а отже відповідно нарахування пені також є незаконним, оскільки прострочення відбулось з вини позивача. Щодо розірвання договорів в односторонньому порядку. Позивач в позовній заяві вказує, що договорами на виготовлення меблів не визначено умови та підстави для їх розірвання в односторонньому порядку, тому дане питання регулюється законом. Позивач зазначає, що оскільки договори не виконані з вини відповідачки, то позивачка як споживач, відмовилася від договору, тому останній вважається розірваним, а сплачений аванс підлягає поверненню. Проте з таким твердженням відповідач не погоджується. Саме в зв`язку з не виконанням позивачем свого зобов`язання по оплаті робіт, встановлених пунктом 3.2.2 Договору, щодо оплати відповідачу залишку в розмірі 15% вартості робіт за договором, який сплачується перед доставкою виробу на місце монтажу, призвело до не своєчасного виконання робіт. Жодних повідомлень про розірвання договору відповідачка не отримувала, а отже, наведені позивачем аргументи не можуть бути підставою для розірвання договору в односторонньому порядку. Позивачем не доведено факт оплати відповідачу авансу в розмірі 10 140 грн. за договором № 21000299, доказів такої оплати суду не надано. Відповідач заперечує проти всіх доводів позовної заяви та проти всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Просить суд в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення авансу за договорами про виконання робіт та пені на захист прав споживачів - відмовити в повному обсязі та судові витрати покласти на позивача. У разі задоволення позовних вимог повністю або частково, просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити розмір витрат на правничу допомогу в разі відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Через канцелярію суду представник позивача подав заяву в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. Через канцелярію суду представник відповідача подав заяву в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України, закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25.11.2021 року між ОСОБА_3 (замовником) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір № 21 000 299. Згідно умов договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати на умовах даного договору роботи, зазначені в договорі і здати результат замовнику, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх. Згідно п.1.2. договору виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: виготовити, доставити і провести монтаж: А- кухня, Б- пенал та В- тумба камін, згідно додатків № 1, 2, 3, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.6 даного договору термін виконання робіт по даному договору (виготовлення виробів і монтаж виробів) встановлюється з 01.03.2022 року по 07.03.2022 рік при умові оплати замовником робіт по даному договору відповідно п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.3.

Згідно п.3.2. вказаного договору загальна сума вартості робіт складає 106570,00грн.: 80% вартості включає підготовка робочої документації, вартість матеріалів, витрати по закупівлі та доставці необхідних матеріалів вартістю 85256,00грн., 15% вартості виготовлення виробу вартістю 15986,00грн.; 5% вартості вартість робіт (доставка виробу на об`єкт і монтажні роботи) - вартість 5328,00грн.

Згідно п. 3.2.1. вказаного договору передплата в розмірі 80 % від загальної суми по договору складає 85256,00грн.

Згідно п. 3.2.2. вказаного договору залишок в розмірі 15% вартості робіт, що складає 15986,00грн. оплачується замовником перед доставкою виробу на об`єкт, а саме до 01.03.2022 року (до початку монтажних робіт). При доставці виробу замовнику, останній зобов`язаний підписати акт прийому передачі, що свідчить про те, що виріб доставлений замовнику в переданий йому під його відповідальність.

Згідно п. 3.2.3. вказаного договору залишок в розмірі 5% вартості робіт, що складає 5328,00грн. оплачується замовником по закінченню монтажних робіт.

Також позивачем стверджується, що 20 січня 2022 року між ОСОБА_3 (замовником) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір № 9, № 8, № 7. Даний факт відповідач не оспорює та підтверджує у поданому її представником відзиві на позовну заяву.

Згідно умов договору № 9 замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати на умовах даного договору роботи, зазначені в договорі і здати результат замовнику, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх. Згідно п.1.2. договору виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: виготовити, доставити і провести монтаж: А- шкаф-спальня, згідно додатків № 1, 2, 3, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.6 даного договору термін виконання робіт по даному договору (виготовлення виробів і монтаж виробів) встановлюється з 22.04.2022 року по 30.04.2022 рік при умові оплати замовником робіт по даному договорі відповідно п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.3.

Згідно п.3.2. вказаного договору загальна сума вартості робіт складає 62370,00грн.: 80% вартості включає підготовка робочої документації, вартість матеріалів, витрати по закупівлі та доставці необхідних матеріалів вартістю 49896,00грн., 15% вартості виготовлення виробу вартістю 9356,00грн.; 5% вартості вартість робіт (доставка виробу на об`єкт і монтажні роботи) - вартість 3118,00грн.

Згідно п. 3.2.1. вказаного договору передплата в розмірі 80 % від загальної суми по договору складає 49896,00грн.

Згідно умов договору № 8 замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати на умовах даного договору роботи, зазначені в договорі і здати результат замовнику, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх. Згідно п.1.2. договору виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: виготовити, доставити і провести монтаж: А- гардероб, згідно додатків № 1, 2, 3, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.6 даного договору термін виконання робіт по даному договору (виготовлення виробів і монтаж виробів) встановлюється з 22.04.2022 року по 30.04.2022 рік при умові оплати замовником робіт по даному договорі відповідно п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.3.

Згідно п.3.2. вказаного договору загальна сума вартості робіт складає 33790,00грн.: 80% вартості включає підготовка робочої документації, вартість матеріалів, витрати по закупівлі та доставці необхідних матеріалів вартістю 27032,00грн., 15% вартості виготовлення виробу вартістю 5068,00грн.; 5% вартості вартість робіт (доставка виробу на об`єкт і монтажні роботи) - вартість 1690,00грн.

Згідно п. 3.2.1. вказаного договору передплата в розмірі 80 % від загальної суми по договору складає 27032,00грн

Згідно п. 3.2.2. вказаного договору залишок в розмірі 15% вартості робіт, що складає 5068,00грн. оплачується замовником перед доставкою виробу на об`єкт, а саме до 22.04.2022 року (до початку монтажних робіт). При доставці виробу замовнику, останній зобов`язаний підписати акт прийому передачі, що свідчить про те, що виріб доставлений замовнику в переданий йому під його відповідальність.

Згідно п. 3.2.3. вказаного договору залишок в розмірі 5% вартості робіт, що складає 1690,00грн. оплачується замовником по закінченню монтажних робіт.

Згідно умов договору № 7 замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати на умовах даного договору роботи, зазначені в договорі і здати результат замовнику, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх. Згідно п.1.2. договору виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: виготовити, доставити і провести монтаж: А- шкаф коридор, згідно додатків № 1, 2, 3, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.6 даного договору термін виконання робіт по даному договору (виготовлення виробів і монтаж виробів) встановлюється з 22.04.2022 року по 30.04.2022 рік при умові оплати замовником робіт по даному договорі відповідно п.п.3.2.1., 3.2.2., 3.2.3.

Згідно п.3.2. вказаного договору загальна сума вартості робіт складає 66410,00грн.: 80% вартості включає підготовка робочої документації, вартість матеріалів, витрати по закупівлі та доставці необхідних матеріалів вартістю 53128,00грн., 15% вартості виготовлення виробу вартістю 9962,00грн.; 5% вартості вартість робіт (доставка виробу на об`єкт і монтажні роботи) - вартість 3320,00грн.

Згідно п. 3.2.1. вказаного договору передплата в розмірі 80 % від загальної суми по договору складає 53128,00грн

Згідно п. 3.2.2. вказаного договору залишок в розмірі 15% вартості робіт, що складає 9962,00грн. оплачується замовником перед доставкою виробу на об`єкт, а саме до 22.04.2022 року (до початку монтажних робіт). При доставці виробу замовнику, останній зобов`язаний підписати акт прийому передачі, що свідчить про те, що виріб доставлений замовнику в переданий йому під його відповідальність.

Згідно п. 3.2.3. вказаного договору залишок в розмірі 5% вартості робіт, що складає 3320,00грн. оплачується замовником по закінченню монтажних робіт.

Згідно товарного чеку від 25.11.2021 року вбачається, що постачальник СПД ОСОБА_2 , платник «той самий» «на замовлення, «часткова оплата» оплата згідно договору 21000299, кількість 0.79, ціна 106570,00грн., сума 85000,00грн., товарний чек містить підпис платника та штамп на підписі постачальника «оплачено 25.11.2021».

Згідно товарного чеку від 20.01.2022 вбачається оплата по дог. 007, 008, 009, 010 130000,00грн., товарний чек містить підпис Олійник, як особи - товар відпустив та штамп «оплачено 20.01.2022».

Згідно повідомлення ОСОБА_1 про відмову від договорів і повернення авансу з пенею від 25.05.2022 р. адресованої фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 . вбачається, що ОСОБА_2 запропоновано у термін до 30 листопада 2023 року виготовити, доставити, здійснити монтаж в її квартирі меблів (кухні, пеналу, тумби під камін, шафи в спальню, гардеробу, шафи в коридорі за договорами підряду № 21000299 від 25.11.2021, № 9, № 8, № 7 від 20.01.2022 та надати акти прийому-передачі виконаних робіт. Повідомлено про відмову від договорів підряду № 21000299 від 25.11.2021, № 9, № 8, № 7 від 20.01.2022, починаючи з 01 грудня 2023 року, та просить вважати їх розірваними нею з цієї дати без будь-якого додаткового повідомлення у випадку невиконання ОСОБА_2 до 30 листопада 2023 року включно зазначених робіт. У випадку невиконання до 30 листопада 2023 року включно зазначених робіт просить негайно повернути сплачені кошти в сумі 225 140 грн., які безпідставно утримує: 85 000 грн. авансу за договором №21000299 від 25.11.2021, які вона сплатила готівкою 25.11.2021 та 10 140 грн. авансу за договором № 21000299 від 25.11.2021, які вона сплатила на рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК"; 130000грн. авансу за договорами № 9, № 8, № 7 укладеними 20.01.2022, які вона сплатила 20.01.2022 готівкою. Просить виплатити їй пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання робіт, але не більше 5% від загальної вартості договорів: 5 328,50 грн. за договором № 21000299 від 25.11.2021; 8128,50грн. за договорами № 9, № 8, № 7 від 20.01.2022. Всього має сплатити 238 597,00 грн. Виплати на повернення коштів просить здійснити на її рахунок IBAN НОМЕР_3 , відкритий в ПАТ «Приватбанк», отримувач ОСОБА_1 . ІПН НОМЕР_4 .

Згідно із ч. 2 ст. 263 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України договір побутового підряду - це договір підряду, за яким одна сторона (підрядник), що здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 865 ЦК України договір побутового підряду є публічним договором, що накладає на підрядника обов`язки виконувати роботи кожному, хто до нього звернеться, встановлюючи однакові умови для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, не маючи права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення договору побутового підряду і відмовлятись від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей виконання відповідних робіт (ст. 633 ЦК України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частина 2 ст. 867 ЦК України передбачає право замовника в будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Предметом договору побутового підряду є результат роботи підрядника у певній матеріалізованій формі, який задовольняє побутові та інші особисті потреби фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту договорів № 21 000 299 від 21.11.2021 року, № 9, № 8, № 7 від 20.01.2022 року вбачається, що сторонами визначено вартість робіт, найменування робіт та виробів, розміри виробів, їх кількість, погоджено матеріал для виготовлення виробів, вигляд замовлених виробів, зокрема їх вигляд чи ескізи, погоджено строки виконання робіт, та їх умови.

Відповідачем не подано жодного належного доказу, яким спростовано твердження позивача, щодо укладання спірних договорів. Більш того, як слідує із відзиву на позов, сторона відповідача визнає факт укладення договорів і закупівлю матеріалів для виконання цих договорів. Також відповідач не заперечує факт отримання від позивача коштів за виготовлення самої продукції.

Таким чином, заперечення сторони відповідача ґрунтуються на тому, що фактично наявне правомірне притримання меблів до їх оплати позивачем. При цьому, сторона відповідача, як уже було зазначено, не заперечу є факт укладання договорів та отримання від позивача грошових коштів у гривні.

Суд звертає увагу на те, що порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265). Статтею 9 Закону № 265 встановлено, що при наданні послуг платниками єдиного податку (фізичними особами - підприємцями), які не застосовують реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій відповідно до Податкового кодексу України, такі фізичні особи - підприємці звільняються від обов`язкового надання покупцю складених за встановленою формою фіскальних чеків, надрукованих РРО або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Водночас п. 15 ст. 3 Закону № 265 передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватись покупцю таких товарів (послуг) на його вимогу. Тобто такі документи видаються за вимогою покупця.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом № 265, є правомірним.

Разом з тим, якщо форми та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, встановлені п. 2 розд. II Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, то форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена.

Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

Саме на суб`єктів господарювання покладено обов`язок формувати товарні чеки на вимогу покупця, при цьому позивач, як покупець (споживач) не бере участі у оформленні товарних чеків, а отже недоліки чи неточності, що містять товарні чеки оформлені відповідачем, як суб`єктом господарювання, не мають спричиняти негативних наслідків для покупця.

Відповідач справжність чеків не ставить під сумнів, не заявляла клопотання про витребування оригіналів товарних чеків судом для дослідження, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи відповідачем також не заявлялись.

На переконання суду, оцінивши докази, додані до позовної заяви в сукупності, можна однозначно стверджувати, що оплати по товарним чекам була здійснена позивачем відповідачу згідно укладених договорів на суми: 85000,00грн. та 130000,00грн.

Що стосується твердження позивача щодо попередньої оплати на суму 10 140,00грн. згідно умов договору № 210002999 від 21.11.2021 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не доведено факт оплати відповідачу авансу в розмірі 10140грн за договором № 21000299, доказів такої оплати суду не надано.

Позивачем додано неякісний ксерокс виписки по рахунку за 20.01.2022, що містить штамп АТ «Перший Український Міжнародний Банк, з якої вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала перерахунок коштів в сумі 10 140,00грн., в призначенні зазначено «ЕFR DEBIT,» (по картрахунку) ACCOUNT 1109 UAN TO CARD 4944».

З відповіді АТ «Перший Інвестиційний Банк» № 564/БТ/2-24 від 14.05.2024 вбачається, що 23.11.2016 рахунок № НОМЕР_1 було відкрито в Банку ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - рахунок закрито, отже операції по цьому рахунку за 20.01.2022 відсутні. Проте, зазначений рахунок у дужках (ІВАN НОМЕР_5 ) не є рахунком Банку. Якщо провести пошук вказаного ІВАN номеру на сайті Національного банку України в розділі «Генерація та перевірка українських ІВАН номерів» (https://bank.qov.ua/ua/iban). то за його результатом виявиться інформація щодо належності рахунку АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

З відповіді АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.6/5651 від 11.07.2024 вбачається, що 20/01 /2022 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 здійснила платіж у сумі 10140,00 грн., який був здійснений через систему пумб онлайн. Грошові кошти з рахунку ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 були перераховані на карту отримувача № НОМЕР_6 через транзитний рахунок НОМЕР_7 . Рахунок НОМЕР_5 є Транзитний рахунок за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток. Фізичні особи, клієнти банку, не мають доступу до рахунку НОМЕР_5 .

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позивачем не надані належні докази, щодо сплати відповідачу на виконання договору № 210002999 від 21.11.2021 року попередньої оплати на суму 10 140,00грн.

Разом з тим, відповідачем у відзиві зазначено, що виконання укладених договорів стало неможливим через форс-мажорні обставини, а саме: військові дії.

Також у відзиві стороною відповідача заперечувалось порушення зобов`язань зі сторони відповідача, оскільки стороною позивача не було виконано обов`язок щодо сплати 15 % вартості робіт за договором.

Проте, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку, виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх - надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів щодо наявності форс-мажорних обставин при виконанні договорів, зокрема тих, строк виконання за якими настав ще до вторгнення ворога на територію України.

Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів щодо наявності форс-мажорних обставин при виконанні договорів: № 21 000 299 від 21.11.2021 року, № 9, № 8, № 7 від 20.01.2022 року з ОСОБА_1 . Крім того, не було надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням воєнного стану в Україні 24.02.2022 та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами.

Крім того, не було надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року та неможливістю виконання відповідачем вимог позову в частині повернення грошових коштів.

Також, умовами договорів, які були укладені між сторонами, що регулюють форс-мажор (п.9., що є однаковим у всіх договорах), передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань непереборної сили, як то: пожежа, потоп, землетрус, воєнні дії, аварійна ситуація на виробництві, зміна законодавства та інше, за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на виконання умов за цим договором. У такому випадку строк виконання договірних зобов`язань буде продовжено на час дії таких обставин. Сторона, яка невзмозі виконати свої контрактні зобов`язання, негайно інформує іншу сторону про початок та припинення дії указаних обставин, але не пізніше 10 днів після початку їх дії.

Як убачається із матеріалів справи, жодних доказів щодо виконання умов п. 9 договорів сторона відповідача, як виконавця за договорами, не виконала.

Жодних обставин неможливості виконання умов договору сторона відповідача не навела.

Повідомила у відзиві, що наслідком військових дій є лише те, що був зруйнований її будинок, у якому були документи по її замовленням та клієнтам. При цьому, надані позивачкою документи сторона відповідача не заперечувала.

Інших наслідків, на які вплинули форс-мажорні обставини в частині виконання зобов`язань за договорами, сторона відповідача не наводить, як і не наводить обставин, які унеможливлюють повернення грошових коштів, які були передплачені стороною позивача, однак виконання зобов`язань відповідачем, а саме передача позивачеві товару та його встановлення, не відбулося.

Також суд не може погодитись із доводами сторони відповідача про те, що оскільки позивачкою по договорам не виконано обов`язку щодо оплати 15 % вартості робіт за договором, які сплачуються перед доставкою виробу на місце монтажу, то таким чином відповідачем не було порушено обов`язку по частині договорів монтажу меблів, у зв`язку із їх неоплатою з посиланнями на п. 3.2. договору.

Відповідно до ст. 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Відповідачем не надано суду жодних доказів виготовлення речей, як і доказів повідомлення позивача про факт виготовлення речі, що хоч і не передбачене умовами договору, проте відповідає загально-прийнятій поведінці у аналогічних правовідносинах. Так, умовами договору передбачені строки виконання умов договору, та відповідальність за прострочення виконання умов договору.

Суд враховує також той факт, що сторона відповідача навіть під час судового розгляду лише посилається на право виконавця щодо притримання товару, однак жодних доказів наявності такого товару, який міг бути переданий позивачеві, також не надає.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи позивача щодо відсутності підстав у відповідача для збереження коштів у розмірі 215000,00 грн. (85000,00грн +130000,00грн.) сплачених позивачем за договорами, оскільки зобов`язання зі сторони виконавця договору не були виконані стороною відповідача.

Що стосується вимоги позивача про стягнення пені за невиконання умов договорів.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Так, відповідно до п. 4.1. укладених договорів у випадку порушення строку виконання робіт вказаного в п. 1.6 договору, виконавець виплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, але не більше 5% від загальної вартості робіт.

З урахуванням викладених норм закону, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем та не спростований відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині також та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5 328,50 грн. за договором № 21000299 від 25.11.2021 p. та 8 128,50 грн. за договорами від 20.01.2022 р. № 9, № 8, № 7.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно положень частини 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо стягнення судових витрат.

Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач в позові зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у зв`язку з розглядом справи складає 37500 грн. гонорару адвоката та 500 грн. витрат за надсилання документів учасникам справи поштою. Остаточний (точний) розрахунок судових витрат, фактично понесених у зв`язку з розглядом справи, та документи на їх підтвердження буде надано на час - постановлення судового рішення чи безпосередньо після його ухвалення.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову (10.11.2023 року) позивач повинен був сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420,00 грн.

Враховуючи вимогу частини 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1828,61грн.

Керуючись ст. 11, 15, 509, 611, 625, 628, 629, 635, 638, 837, 865, 867 ЦК України, ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням договору підряду задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 неповернутого авансу 85000,00 грн. та пені в розмірі 5 328,50 грн. за договором № 21000299 від 25.11.2021 p..

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 неповернутого авансу 130 000,00 грн. та пені в розмірі 8 128,50 грн. за договорами від 20.01.2022 р. № 9, № 8, № 7.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 в дохід держави 1828,61грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза