Справа № 182/2898/25
Провадження № 2-н/0182/317/2025
У Х В А Л А

Іменем України

06.06.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі з Приватного підприємства «Євроатодор», -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про стягнення з ПП «Євроавтодор» заборгованості по заробітній платі в сумі 120 998,14 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 січня 2024 року по 14 травня 2025 року в сумі 471 668,33 грн., тобто за 358 днів.

Суддя, вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, дійшла висновку, що вона не відповідає вимогам ст.161, 163 Цивільного процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до положень частини 2 статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, крім іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу також додаються і інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, в підтвердження суми, яка стягується, повинен бути наданий належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Слід також врахувати і той факт, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Разом з тим, із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з ПП «Євроавтодор» нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 120 998,14 грн., в якості доказів на підтвердження цього факту надає індивідуальні відомості Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), однак ці відомості можуть слугувати доказами лише на підтвердження факту нарахування йому заробітної плати, однак не можуть беззаперечно підтверджувати факт її невиплати .

Із наданих заявником доказів суд не може зробити висновок, що заробітна плата була не виплачена або виплачена з порушенням строків такої виплати, та в якому саме розмірі.

Жодних інших належно оформлених документів, що вказують на розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати до матеріалів заяви не долучено.

Отже, із поданої заяви виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги на суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказаних у заяві про видачу судового наказу, не вбачається.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що заява подана з порушенням ст.163, 165 ЦПК України, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.160,161,165-166,258-261,352-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Євроавтодор» заборгованості по заробітній платі в сумі 120 998,14 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 січня 2024 року по 14 травня 2025 року в сумі 471 668,33 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева