Справа № 465/7122/24 Головуючий у 1 інстанції Кушнір Б.Б
Провадження № 22-ц/811/1011/25 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

30 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Марко О. Р.,

з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Саламахи Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2025 року (повний текст рішення складено 25 лютого 2025 року), у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просила:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однієї сім`єю без шлюбу з 2014 року;

- встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 .

Заява мотивована тим, що вона з 2014 року проживала разом з ОСОБА_5 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 . Після початку повномасштабної війни на території України ОСОБА_5 був призваний на військову службу та зник безвісті 08 липня 2024 року при виконанні бойового завдання в районі нп. Старомайське Донецької області. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, дбали однин про одного, при цьому в них не виникало потреби в оформленні їхніх відносиш шляхом реєстрації шлюбу, оскільки обоє вже були поважного віку. Крім цього, впродовж всього періоду спільного життя вона перебувала на утриманні ОСОБА_5 , який забезпечував їй придбання ліків, харчування, здійснював догляд за нею в період загострення хвороб, оскільки мінімальної пенсії їй не вистачало. Проте, після зникнення ОСОБА_5 за особливих обставин у неї виникла необхідність у встановлення фактів, що мають юридичне значення для реалізації її прав, як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця. У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду з даною заявою за захистом свого права та інтересу, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2025 року заяву задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однієї сім`єю без реєстрації шлюбу з 2014 року.

В решті заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши в березні 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2025 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_5 , ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви про встановлення цього факту.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви, та встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однієї сім`єю без реєстрації шлюбу з 2014 року, в частині відмови в задоволенні вимог заяви про встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_5 неправильно оцінив докази, відтак невірно встановив обставини справи, адже забезпечення, яке надавалось ОСОБА_5 своїй цивільній дружині було постійним та основним джерелом її утримання, оскільки отримувана нею пенсія не покривала її потреб, зокрема, у медичних препаратах. На момент зникнення безвісти ОСОБА_5 , ОСОБА_1 вважалася непрацездатною особою в силу вимог спеціального законодавства. З огляду на викладене, необґрунтованими є висновки суду про недоведеність заявницею факту її перебування на утриманні ОСОБА_5 , адже такі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та суперечать рішенню Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»). Порушив суд також норми матеріального права, а саме положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Аналіз змісту апеляційної скарги та матеріалів справи свідчить, що учасниками справи рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однієї сім`єю без реєстрації шлюбу з 2014 року в апеляційному порядку, не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 308/17634/23 за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1, про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Касаційний суд вказав, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що:

«Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень.

Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував.

Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.

Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії. Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.

Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) та призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 11 червня 2025 року.

Тобто розгляд вказаної справи судом касаційної інстанції, станом на сьогодні не завершено.

Правовідносини, з приводу яких виник спір у справі, що переглядається є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі №308/17634/23.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, що переглядається.

Керуючись статтями 252, 253, 259 - 261, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

зупинити провадження у справі № 465/7122/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Франківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич