г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/818/22
Номер провадження 2/213/168/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі Гусаровій О.С., за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та поділу майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, відповідно до якого позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, в період шлюбу вони придбали домоволодіння в АДРЕСА_1 . Просила визнати вказане домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя сторін, та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати по частині за кожним.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити у позові, вказує, що в спірному будинку відбувались перепланування, які вважає самовільним будівництвом, що унеможливлює задоволення позову. Вказував про невідповідність зазначеної вартості спірного майна. Також просив зменшити витрати на правову допомогу, які просить стягнути позивач, оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи.

Представником позивача подано Відповідь на відзив, відповідно до якої вказувала, що питання про грошову компенсацію за частку у праві власності не ставиться у позовних вимогах. Вказувала також, що не ставиться питання про виділ частки у натурі. Вказали, що на час розгляду справи просять визнати за сторонами по1/2 частині нерухомого майна, котре було придбано за спільні кошти в інтересах сім`ї в шлюбі, та яке обмежується виключно тією площею та виходить з тих даних, які на даний час офіційно визнані державою, тобто зареєстровані. Звертала увагу, що правові позиції ВС на які посилається відповідач стосуються справ про виділ частки у натурі, в той час як це не є предметом спору по даній справі. Просила задовольнити позов.

Представник відповідача надав Заперечення на відповідь на відзив, та просив критично оцінити доводи позивача у відповіді на відзив, оскільки спірний об`єкт нерухомості має перепланування та фактично відсутній об`єкт на який просить визнати право власності та визнати спільним сумісним майном.

Позивач до суду не з`явилась. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові.

Відповідач та представник відповідача до суду не з`явились, надали заяви про розгляд за їх відсутності.

14.08.2024р. відкрито провадження у справі.

21.11.2024р. закрито підготовче судове засідання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

23.09.1995р. сторони по справі зареєстрували шлюб. 16.10.2019р. шлюб між сторонами було розірвано, в рішенні зазначено про припинення шлюбних відносин з липня 2016р. (а.с.28).

04.08.2003р. ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок за АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розміром 0,1283га яка закріплена за будинком та знаходиться у віданні Широківської селищної ради Дніпропетровської області, розташовані: один житловий будинок загальною площею 47,8 кв.м та житловою площею 29,2 кв.м, позначений на плані літерою А-1, та господарчі споруди, позначені в технічній документації: В- вбиральня, І замощення. Продаж здійснено за 2000 грн (а.с.31-33,92,93-95,96). Стороною відповідача вказувалось про самочинне будівництво та що спірний об`єкт нерухомості фактично не існує після перепланування, в той же час жодних доказів суду відповідач на підтвердження зазначених обставин суду не надав, клопотання про проведення будівельно-технічних або інших експертиз не подавав. Позивачем надана технічна документація на спірне нерухоме майно, відповідно до якої перепланувань та самочинного будівництва не вбачається, тобто спростовано твердження відповідача.

Відповідно до Висновку про вартість об`єкта оцінки спірного домоволодіння, станом на 21.09.2022р. будинок за АДРЕСА_1 без ПДВ 224277 грн (а.с.59,63). Представник відповідача заперечував проти вартості визначеної стороною позивача, в той же час не спростував наданий стороною позивача Висновок про оцінку, клопотань про проведення експертизи не надавав, тому вказаний Висновок приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд вважає встановленим, що домоволодіння під АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 47,8 кв.м. та господарських споруд: вбиральня «В», замощення І, паркан №1, та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0031, - є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та в порядку поділу належить їм по частині. Позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмір 1121,39 грн.

Відповдно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі

№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 12000,00 грн є не обґрунтованою та не співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.

У зв`язку з наведеним, з урахуванням заперечень відповідача проти відшкодування позивачу витрат на професійну (правничу) допомогу та їх завищення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57,60,61,62 СК України, ст.ст. 208,325,355,380 ЦК України, ст.ст. 10, 88, 130, 213,215, 224-226 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та поділу майна подружжя - задовольнити.

Визнати домоволодіння під АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 47,8 кв.м. та господарських споруд: вбиральня «В», замощення І, паркан №1, та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0031, - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на домоволодіння під АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 47,8 кв.м. та господарських споруд: вбиральня «В», замощення І, паркан №1, та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0031, по частки за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1121,39 грн, та витрати з правничої допомоги адвоката 6000грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Загрійчук Дарія Костянтинівна, свідоцтво №5839.

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Представник відповідача: адвокат Губар Антон Леонідович, свідоцтво №4034.

Суддя: В.В. Мазуренко