Провадження № 2/752/5639/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Т.М.М." про визнання недійсним договору про надання житлово-комунальних та інших послуг, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання недійсним договору про надання житлово-комунальних та інших послуг.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 08 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та та Фірма "Т.М.М." укладено договір №403 ж/Лом 73а-12 про надання житлово-комунальних та інших послуг, який був підписаний до набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" 10.12.2017 року. КМУ затверджені типові договори приєднання про надання комунальних послуг, зокрема постановою КМУ від 05.07.2019 р. № 690 - типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, постановою КМУ від 28.10.2021 року №1124 - типові договори із надання послуг поводження з побутовими відходами, постановою КМУ від 08.09.2021 року №1022 - типові договори із надання послуг з постачання теплової енергії, постановою НКРЕКПП від 14.03.2018 р. № 310 - договір про стандартне приднання до електричних мереж системи розподілу та договір про нестандартне приєднання ("під ключ") до електричних мереж системи розподілу, постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498 типовий договір розподілу природного газу. На думку позивача, надання житлово -комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, керуючись нормами 633, 634, 641 та 642 ЦК України, ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постановою КМУ від 02.02.2022 року №85 "Про внесення змін до постанови КМУ від 05 липня 2019 року №690", постановою КМУ від 21.08.2021 року №808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами" (зі змінами), Законом України "Про захист персональних даних". Тому оспорюваний договір втратив свою чинність 28.10.2021 року та є недійсним з вказаної дати.

Крім того, типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджено постановою КМУ від 05.09.2018 року №712 "Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком"

Також позивач зазначає, що Фірма "Т.М.М." не є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 , а також відповідач не є експлуатуючою організацією. Відповідно товариство не є надавачем житлово-комунальних послуг згідно вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і не є жодним з суб"єктів, зазначених в даному законі, тому не має відповідної праводієздатності/повноважень на укладення на укладення та виконання як договору про надання житлово-комунальних псолуг та інших послуг №403 ж/Лом 73а-12 від 08.08.2012 року та інших подібних договорів. Позивач не уповноважував відповідача на укладення будь-яких договорів від імені ОСОБА_1 .

За таких підстав, позивач просить визнати недійсним з 14.03.2018 року договір про надання житлово-комунальних та інших послуг №403 ж/Лом 73-а-12 від 08.08.2012 року, укоадений між ОСОБА_1 та ТОВ Фірмою "Т.М.М.".

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року дана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. (а.с. 54)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Відповідач ТОВ Фірма "Т.М.М." надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки з грудня 2010 року по теперішній час Фірма "Т.М.М." - ТОВ є експлуатаційою організацією, що надає послуги з утримання житлового комплексу " ОСОБА_2 " (будинків, споруд та прибудинкової території, паркінгів), розташованого по АДРЕСА_2 , в тому числі і будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Акту готовності об"єкта до експлуатації від 21.12.2010 року та Сертифікату відповідності КВ 000579 від 29.12.2010 року, а також на підставі індивідуально укладених договорів зі співвласниками цього будинку, керуючись п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року, згідно яких договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудикнових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквпртирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про розгляд даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про об"єднання справ в одне провадження.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю з 21 грудня 2010 року по теперішній час надає житлово-комунальні послуги та інші послуги утримання житлового комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (будинків, споруд та прибудинкової території, паркінгів), розташованого по АДРЕСА_2 , в тому числі і будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Акту готовності об"єкта до експлуатації від 21.12.2010 року та Сертифікату відповідності КВ 000579 від 29.12.2010 року.

Між позивачем і відповідачем 08 серпня 2012 року укладено договір №403ж/Лом73а-12 про надання житлово-комунальних та інших послуг.

Предметом вказаного договору, відповідно до п. 1.1. договору є надання виконавцем споживачеві послуг обумовлених даним договором у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира АДРЕСА_3 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах передбачених цим договором.

Пунктом 2.2.1. зазначеного договору встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Згідно п. 3.1. договору споживач сплачує спожиті послуги на підставі рахунку на оплату, який є одночасно актом виконаних послуг не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Як зазначено в вищевказаному договорі ОСОБА_1 належить право володіння, користування та розпорядження житловим приміщенням №110 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27 липня 2012 року.

Відповідно до п. 1.2 Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №403 ж/Лом 73а-12 від 08 серпня 2012 року Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку зазначеному у додатку до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим Договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими Виконавцем.

Позивач не надає такі житлово-комунальні послуги з переліку, зазначеного у додатку до цього договору, як: утримання служби консьєржів; обслуговування систем колективної телевізійної мережі - 1 підключення; обслуговування систем колективної супутникової мережі - 1 підключення.

Відповідно до п. 1.4 Договору розмір щомісячної плати за послуги з утримання житлового будинку і прибудинкових територій (експлуатаційні послуги) на дату укладення цього договору погоджено між Сторонами і визначено в Додатку №2 до даного договору - тариф за послуги з утримання житлового будинку і прибудинкових територій становить 5,29 гривень за 1 метр квадратний з ПДВ в місяць.

Відповідно до п. 3.5 Договору вартість послуг може бути змінена Сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг обумовлених даним договором, у випадку зміни тарифів у бік збільшення/зменшення.

Відповідно до п. 3.7 Договору додаткові послуги не передбачені даним Договором та додатком до даного Договору надаються Споживачу на підставі розцінок, встановлених Виконавцем та погоджених Споживачем шляхом укладення відповідних додаткових угод до даного Договору.

Відповідно до п. 7.5 договору - умови договору можуть бути змінені за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до договору. У п. 7.6 Договору закріплено - зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки є невід`ємною частиною договору та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками, скріплені їх печатками (за умови наявності).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 р. договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудикнових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквпртирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір про надання житлово-комунальних та інших послуг №403 ж/Лом 73-а-12 від 08.08.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Фірмою "Т.М.М.", з 14.03.2018 року, тобто затвердження Кодексу систем розподілу Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №310.

Як на праву підставу своїх вимог посилається на статті 227 та 228 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 8 Постанови Верховного Суду України за № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину.

Стаття 227 ЦК України передбачає правові наслідки укладення юридичною особою правочину якого вона не мала права вчиняти.

Стаття 228 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

За змістом частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статі 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Типовий договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №484 (редакція станом на час укладення спірного договору).

При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

Позивачем не надано належних та достовірних доказів того, що оспорюваний договір було укладено з порушенням його прав, що він суперечить вимогам законодавства, оскільки вказаний договір підписаний сторонами по справі, що свідчить про досягнення між сторонами усіх істотних умов, що в ньому викладені, про що свідчать підписи обох сторін у ньому.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, умови спірного договору не можуть суперечити змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але сторони мають право конкретизувати його.

Договір в такій редакції підписано позивачем без жодних зауважень, крім того протягом певного часу він користувався послугами, виконував умови договору, що свідчить про те, що підписавши даний договір ОСОБА_1 погодився зі всіма його умовами.

Судом встановлено, що посановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року задоволено позов ТОВ Фірма "Т.М.М." до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фірма "Т.М.М." заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з січня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 42 001,36 грн.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджував, що Товариство надає послуги, зазначені в договорі. Згідно з Додатком № 1 до Договору про надання послуг №403ж/Лом 73а-12 від 08.08.2012 року "Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по АДРЕСА_1 . 73-В, 73-Г, 75-А" позивачем погоджено (шляхом підписання) надання експлуатаційних послуг (прибирання прибудинкової території, сходових клітин, підвалів, технічних поверхів та покрівель, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем ГВП та ХВП та водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації, дератизації, дезінсекції, обслллллуговування димвентиляційних аналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, інших внутрішньобудинкових інженерних систем, поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків, елементів зовнішнього благоустрою, поливання дворів клумб та газонів, прибирання та вивезення снігу, освітлення місць загального користування, підвалів, підкачування води, електропостачання ліфтів тощо), комунальних послуг (теплопостачання, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, електропостачання), інших послуг (за наявності).

Тобто, на момент підписання оспорюваного договору відповідач надавав експлуатаційні, комунальні та інші послуги. Проте з моменту переходу пзивачем на прямі договоруи з виконавцями відповідних послуг, зокрема послуг з холодного (з липня 2016 року) і гарячого (з квітня 2019 року) водопостачання/водовідведення, опалення (з квітня 2019 року), електропостачання (з 2015 року) ТОВ Фірма "Т.М.М." перестала нараховувати вартість зазначених послуг.

Таким чином, ТОВ Фірма "Т.М.М." продовжує надавати позивачу житлові (експлуатаційні) та інші послуги, а не комунальні послуги в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутришньобудинкових систем, що використовують для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За правилом ч.ч.1,3,4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час укладення оспорюваного договору, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

За змістом ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, та 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача протягом 30 днів з відмовою від укладання договору (внесення змін) з наданням своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього. Навпаки, він отримував від управителя надані йому послуги.

Оспорюваний договір не суперечить вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року та умовам типового договору. Позивачем не приведено суду доказів, які б свідчили про порушення при укладенні спірного договору прав позивача, як споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Т.М.М." про визнання недійсним договору про надання житлово-комунальних та інших послуг, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя