Справа № 191/2064/24
Провадження № 2/191/725/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на 2/5 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 року до суду звернулася представник позивачів адвокат Третяк І.П. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , із позовною заявою до відповідача про визнання права приватної власності на 2/5 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом.

У позовній заяві представник позивачів посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначена частка житлового будинку належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Синельниківською державною нотаріальною конторою 05.08.1960 року за реєстром № 2986.

На підставі рішення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області №415-20/VIII від 04.10.2022 року вулицю «Московська» в м. Синельникове перейменовано на « ОСОБА_5 ».

11 листопада 1999 року в Першій синельниківській нотаріальній конторі ОСОБА_4 залишила заповіт на все своє майно на ім`я ОСОБА_6 .

Спадщину ОСОБА_6 прийняв після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.549 ЦК УРСР (чинного на той час законодавства), так як фактично вступив в управління майном, та подав у шестимісячний строк до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто спадщину ОСОБА_6 прийняв, але своїх спадкових прав не оформив, і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на вищевказану частку житлового будинку. Заповіту він не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є позивачі у справі: ОСОБА_1 , як син спадкодавця, та неповнолітня ОСОБА_3 , як донька спадкодавця.

Спадщину після смерті батька ОСОБА_1 прийняв, згідно із ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений законом строк після смерті спадкодавця подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 спадщину після смерті свого батька також прийняла відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК У країни, так як була неповнолітньою на час відкриття спадщини.

11 серпня 2022 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №224/2022 до майна померлого ОСОБА_6 , що був зареєстрований до смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва проправо на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 , але нотаріус відмовив йому у його видачі оскільки: «ступінь споріднення спадкодавця ОСОБА_4 , після якої прийняв спадщину ОСОБА_6 , але не оформив своїх спадкових прав не підтверджено, оскільки немає свідоцтва про факт реєстрації шлюбу ОСОБА_4 », що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 травня 2023 року. Також не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу-договору купівлі-продажу від 05.08.1960 року, на підставі якого 2/5 частки вказаного житлового будинку належали ОСОБА_4 . Надати нотаріусу оригінал цього документу обидва спадкоємці не можуть, оскільки його вже давно втрачено, але в ТОВ «СБТІ» збереглася його копія.

07 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_7 змінив ім`я і тепер прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 21 Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).

Позивачі просять у своїй позовній заяві визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності по 1/5 частці кожному житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Крім того, даною ухвалою було витребувано з Першої синельниківської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою суду від 06.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі у сьогоднішнє судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надходила заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник Синельниківської міської ради у судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили прийняти рішення по справі відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно змісту ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Черговість спадкування за законом передбачена ст.1258 ЦК України. Зокрема, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

За життя у власності ОСОБА_4 знаходилися 2/5 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.08.1960, посвідченого нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Матвєєвою А.А. за реєстровим №2986 (а.с.13-14).

Відповідно до копії заповіту, складеного 11.11.1999 року, та посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті усе належне їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_6 (а.с.56).

22.06.2001 року ОСОБА_6 подав до Першої синельниківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.55).

ІНФОРМАЦІЯ_8 народився позивач ОСОБА_7 , батьками якого записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

30.10.2007 року було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася позивач ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.10). Однак, відомості про батька дитини записані на підставі заяви матері від 29.08.2014 року №46/07-26, відповідно до копії актового запису про народження №276 від 29.09.2014 року (а.с.68).

07.10.2020 року ОСОБА_7 змінив прізвище на ОСОБА_8 , відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.8).

11.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 48).

Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 01.05.2023 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що ступінь споріднення спадкодавця ОСОБА_9 , після якої прийняв спадщину ОСОБА_6 , але не оформив своїх спадкових прав не підтверджено, оскільки немає свідоцтва про факт реєстрації шлюбу ОСОБА_9 (а.с.20).

Відповідно до рішення Синельниківської міської ради від 04.10.2022 року № 415-20/VIII вулиця «Московська» в м. Синельникове Дніпропетровської області перейменована на « ОСОБА_5 ».

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначено в п. 4.18 п.4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з п. 24 зазначеної вище Постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частку житлового будинку, що залишилася після смерті його батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , так як спадщину ОСОБА_6 прийняв за заповітом ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/5 частку житлового будинку, що залишилася після смерті ОСОБА_6 , слід відмовити, оскільки, матеріалами справи не підтверджено факт батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 , так як відомості про батька ОСОБА_3 у актовий запис про народження записані на підставі заяви матері.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 247, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

частково задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на 2/5 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право приватної власності на 1/5 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Окладнікова