Справа № 461/8826/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3617/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника Львівської митниці Тістечко Ю.Я., представника позивача Тимощук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м.Львова від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимощук Олександр Іванович, звернулась до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України. За результатами розгляду згаданої справи, 13.06.2023 особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто позивача, було визнано винною у інкримінованому їй правопорушенні та накладено штраф у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023. Прибувши на митницю для отримання товару, ОСОБА_1 було виявлено, що товар, а саме: прошутто ТМ «Tre Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою, із зазначенням кінцевої дати споживання 12.09.2023,загальною вагою 231, 00 кг. та сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar», упакований в індивідуальних упаковках по 1,033 кг, кожна, в кількості 112 шт., загальною вагою 115,600 кг із зазначенням кінцевої дати споживання 30.10.2023, зіпсовано, через неналежні умови його зберігання.

Позивачем та її представником було скеровано до Львівської митниці Державної митної служби України вимогу щодо виплати (компенсації) вартості товару, який вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, неповернутий та знищений внаслідок неналежного зберігання. Листом № 7,4-1-21/10/18933 від 27.07.2023, позивачу було повідомлено, що для отримання товару їй необхідно прибути на склад митниці за адресою митного поста «Краковець» Львівської митниці. Позивач вказує, що від отримання товару, який було зіпсовано вона відмовилась. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 вказує, що Львівською митницею Державної митної служби України було завдано їй матеріальної шкоди внаслідок неналежного зберігання товару на складі митного органу у розмірі 166042 грн 00 коп., яку остання просила стягнути у судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині незабезпечення належного зберігання товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023.

Визнано протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 від 10.07.2023.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 143337 гривень 74 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати за зберігання товару у розмірі 1452 гривень 25 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в сумі 6275 гривень 82 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1540 гривень 92 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 12948 гривень 93 копійок.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили Державна казначейська служба України та Львівська митниця.

В своїй апеляційній скарзі Державна казначейська служба України вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд всупереч вимогам статей 137, 139, 141 ЦПК України, не здійснив розподіл судових витрат між сторонами, натомість без жодної правової підстави присудив стягнути такі судові витрати з Державного бюджету України чим порушив основну засаду цивільного судочинства верховенство права.

Звертають увагу, що в силу приписів статті 141 та статей 137, 139 ЦПК України судові витрати в даному випадку це - судовий збір, витрати на правничу допомогу адвоката та витрати пов`язані із проведенням експертизи можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі, однак не з Державного бюджету України. Разом із тим, Казначейство вважає, що відповідні судові витрати можуть бути стягнуті саме з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов.

Просить рішення суду скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в сумі 6275 гривень 82 копійок, судовий збір у розмірі 1540 гривень 92 копійок, судові витрати понесені у

зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 12948 гривень 93

копійок та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Позивачу у

стягненні таких витрат з Державного бюджету України.

В своїй апеляційній скарзі Львівська митниця вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Стверджують, що позивачем не подано жодних належних доказів, якими обґрунтовуються наявність реальних збитків (вартості майна). Доказів того, що товар був зіпсутий внаслідок неналежного зберігання у матеріалах справи відсутні.

З приводу звернення позивачки до Львівської митниці про псування товару внаслідок неналежного зберігання, було відібрано пояснення головного державного інспектора відділу складського обліку, зберігання оцінки вилученого майна та розпорядженням ним управління адміністративно-господарської діяльності Львівської митниці Мирослави Козловської, у яких, вказала про те, що прийнятий нею товар зберігався в холодильнику з дотриманням температурного режиму зберігання, вказаного на упаковці.

Також покликаються на те, що представником позивача не подано до суду жодних доказів того, що увесь товар, вилучений протоколом про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023 є повністю зіпсутий, що може слугувати підставою для відшкодування вартості усього товару.

Звертають увагу на те, що експертом та судом не встановлені реальні збитки позивача, не встановлено ступінь пошкодження товару станом на 05.07.2023 року, оцінка товару здійснена експертом не в день купівлі товару, не встановлена ступінь втрати вартості товару після 2 місячного зберігання на складі, не встановлена відповідність вимогам ДСТУ продуктів поміщених на склад митного органу 03.05.2023 року. Відсутні будь-які докази про 100 % зіпсуття продуктів станом на 05.07.2023 року.

Також вважають, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно завищений, не відповідає критеріям співмірності і складністю справи, а відтак, підлягає зменшенню.

Просять рішення суду скасувати в частині задоволених вимог, прийняти постанову суду, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівської митниці Тістечко Ю.Я. на підтримання апеляційної скарги, представника позивача Тимощук О.І. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позов про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що пошкодження товару відбулось саме на складі Львівської митниці під час зберігання товару, переміщеного на митну територію України, обов`язок забезпечення схоронності якого покладено на митний орган.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 13.06.2023 постановою судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, постановлено повернути позивачу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 1452,27 грн - витрат за зберігання товару на складі митниці.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023, безпосередніми предметами порушення митних правил, які було вилучено на підставі ст. 511 МК України, були: прошутто ТМ «Тге Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою, з зазначенням кінцевої дати споживання 12.09.2023 - загальною вагою - 231,00 кг та сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar»- упаковане в індивідуальних упаковках по 1,033 кг, кожна, в кількості 112 шт., загальною вагою з зазначенням кінцевої дати споживання 30.10.2023.

Відповідно до службової записки №Р-0583/7.4-15-2/45 від 04.05.2023 державного інспектора митного органу вартість вилученого прошутто ТМ «Тге Monti» становить 123585 грн, а сиру ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar» 42457 грн.

ОСОБА_1 вказує, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 товар було зіпсовано, через неналежні умови його зберігання.

Позивачем та її представником було скеровано до Львівської митниці Державної митної служби України вимогу щодо виплати компенсації вартості товару, який вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, неповернутого та знищеного внаслідок неналежного зберігання.

Листом № 7,4-1-21/10/18933 від 27.07.2023 позивача було повідомлено, що для отримання товару їй необхідно прибути на склад митниці за адресою митного поста «Краковець» Львівської митниці.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, та вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 цього Кодексу допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За частинами 1 - 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Отже, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з положень спеціальної норми статті 1173 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, спричинених незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, потрібна наявність наступних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, доведення яких покладається на позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 та від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

При цьому, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 30 Митного кодексу України посадові особи та інші працівники митних органів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону. Шкода, заподіяна особам та їхньому майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів, відшкодовується в порядку, визначеному законом.

Таким чином спеціальною нормою передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 511 Митного кодексу України, в разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною 6 статті 470, частиною 3 статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною 6 статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Згідно з частиною 2 статті 238 Митного кодексу України товари, які підлягають обов`язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей, а також дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння), зберігаються на складах митних органів.

Виходячи зі змісту частин 1, 6 статті 239 Митного кодексу України під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні органи несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. Витрати митних органів на зберігання товарів, митне оформлення яких призупинене відповідно до статей 399, 400 і 4011 цього Кодексу, відшкодовуються правовласником. У випадку, передбаченому частиною 4 цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані митними органами цим підприємствам на зберігання.

Згідно з Порядком роботи складу митного органу (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, зареєстрованого в МЮУ 03.07.2012 № 1097/21409), митниця несе передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються нею (п. 1.5).

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового провадження з метою перевірки визначення розміру заподіяної шкоди у справі було призначено судову товарознавчу експертизу.

Зі змісту висновку експерта №СЕ-19/114-24/8346-ТВ від 29.05.2024, встановлено наступне.

Визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 не представляється можливим. Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05.07.2023 року становила 95975,88 грн.

Визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 не представляється можливим. Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 року становила 104010,06 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 не представляється можливим. Разом з тим повідомляємо, що вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05.07.2023 року становила 33974,08 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 не представляється можливим. Разом з тим повідомляємо, що вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого, в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи 29.05.2024 року становила 39327,68 грн.

Встановити чи придатний досліджуваний окіст (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасований, загальною масою 231 кг, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 до споживання згідно ДСТУ 4431:2005 станом на 05.07.2023 не представляється можливим.

Встановити чи придатний досліджуваний сир твердий марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасований, в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг, кожне, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 до споживання згідно ДСТУ 6003:2008 не представляється можливим.

Таким чином, орієнтовна вартість нового непошкодженого товару, який був предметом дослідження станом на 29.05.2024 становить 143337 гривень 74 копійок.

З дослідницької частини висновку експерта також встановлено, що для вирішення запитань, поставлених перед судовим експертом, відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про судову експертизу», із супровідним листом від 18.04.2024 за вих. №19/114/21/1-10340-2024 на адресу Галицького районного суду м. Львова, Львівської митниці Державної митної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслані клопотання експерта № СЕ-19/114-24/8346-ТВ про надання вказаних в ухвалі суду товарів, які вилучені згідно протоколу про порушення митних від 03.05.2023 №0497/20900/23, а саме: «прошутто ТМ «Тге Monti» та сиру ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar» з метою проведення огляду та дослідження. Водночас, із ІНФОРМАЦІЯ_2 не було отримано дозволу на перебування у ПП «Краковець». Відповідно судовим експертом огляд об`єктів дослідження належним чином не було проведено, а тому судова експертиза проводилась в межах наданих матеріалів провадження.

В ході розгляду справи у якості свідка також було допитано головного державного інспектора митного органу ОСОБА_2 , якій фактично було ввірено зберігання на складі митного органу наведений вище товар. Зазначений представник митниці підтвердила у судовому засіданні в суді першої інстанції той факт, що холодильник де зберігалися відповідні товари продукти інколи був вимкнений, що частково було пов`язано із вимкненням електроенергії на усій території країни.

Судом також встановлено, що наданий позивачем відеозапис з даними про її прибуття на склад митного органу та фіксацією умов і місця зберігання його товару та візуального огляду такого, не містить жодних розбіжностей з обставинами наведеними позивачем у позовній заяві та у поясненнях вищевказаного свідка суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження спричинення йому матеріальної шкоди та доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діяннями завдавача шкоди, протиправність дій, вину відповідача Львівської митниці Держмитслужби, що є обов`язковим елементом для можливості відшкодування шкоди.

Суд також дійшов правильного висновку, що митницею не було забезпечено належного зберігання вилученого у позивача, що призвело до фізичного знищення даного товару, отже неправомірними діями відповідача позивачу завдано шкоду.

До такого висновку, суд дійшов виходячи з того, що в ході розгляду справи було встановлено, що саме митний орган вилучив у позивача належний йому товар, у якому не було зафіксовано жодних пошкоджень, та саме під час повернення даного товару були виявлені пошкодження які вказують на непридатність даного товару.

Таким чином, митний орган, виходячи з положень вищенаведених нормативних актів, будучи відповідальним за належне зберігання товару та недопущення його пошкодження, допустив дії та бездіяльність, внаслідок яких вказаний товар було пошкоджено і він перетворився у непридатний до використання стан. При цьому судом встановлено, що пошкодження товару відбулося саме у період його перебування на зберіганні у митному органі, а також не встановлено фактів передачі даного товару будь-яким третім особам.

Доказі протилежного в порушення вимог ст.. 76 ЦПК України, Львівська митниця Державної митної служби України не надала.

Крім того, не може залишитись поза увагою суду і та обставина, що нормами чинного законодавства передбачений порядок відшкодування витрат на зберігання товарів на складі митниці. Таким чином, держава на законодавчому рівні створила умови для належного фінансування забезпечення діяльності складів митниці, яке включає у себе створення належних умов для зберігання товарів, які на цих складах знаходяться.

Безпідставними є покликання Державної казначейської служби України на те, що судовий збір, витрати на правничу допомогу адвоката та витрати пов`язані із проведенням експертизи можуть бути стягнуті саме з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, а не з Державного бюджету України враховуючи наступне.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді, регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З огляду на припис статті 56 Конституції України шкоду, завдану органом державної влади чи його посадовими і службовими особами, відшкодовує саме держава.

За змістом частини другої статті 2 ЦК України одним із учасників цивільних відносин є держава Україна. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). За змістом статті 173 ЦК України, яка має назву «Представники держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад», у випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, від імені держави за спеціальними дорученнями можуть виступати органи державної влади.

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц).

Органи державної влади є частиною апарату держави, виконують виключно її завдання та функції, представляють державу у правовідносинах, для участі в яких наділені відповідними повноваженнями та належними державі матеріальними засобами, зокрема і коштами.

Ураховуючи положення наведених вище норм матеріального права, правових висновків Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд вважає, що стягнення судових витрат має бути здійснено за рахунок держави Україна, яку у цій справі представляв компетентний орган.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 193/1132/22 та від 24 квітня 2024 року у справі № 711/1765/22.

Колегія суддів також погоджується з розміром витрат на правничу допомогу, яка стягнута судом в користь позивача, оскільки розмір такої визначений з урахуванням доводів сторін на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складності справи, часу, затраченого адвокатом, та обсягу наданих ним послуг, що відповідає положенням ст. 137 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Львівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.05.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.