Справа № 459/63/25
Провадження № 2/459/12/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 червня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь позивачки 9005,39 грн майнової шкоди та 5000,00 грн моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 23 вересня 2024 року, внаслідок виходу з ладу сантехнічного обладнання ванної кімнати сусідів трапилось залиття її квартири, про що працівниками "Червонограджитлокомунсервіс" складено відповідний акт. Як зазначено в актті шкода заподіяна власниками квартири АДРЕСА_2 . Згідно інформації, наданої КП ЛОР "Шептицьке МБТІ", власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Позивачка зазначає, що внаслідок залиття квартири їй заподіяно матеріальну шкоду, усунення можливе шляхом виконання ремонтно-відновлювальних робіт згідно переліку наведеного в дефектному акті. Вартість зазначених ремонтно-відновлювальних робіт згідно складеного кошторису становитиме 9005,39 грн. Добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відповідачі не погоджуються, тому вона просить стягнути завдану шкоду в судовому порядку. Також позивачка просить стягнути спричинену їй моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, оскільки через винні дії відповідачів було знищено/пошкоджено майно та протягом тривалого терміну докладалися значні зусилля для організації свого життя та членів сім`ї, внаслідок чого вона змушена була переносити душевні страждання. Відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою від 14.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 03.04.2025 підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві. Також, зазначили, що шкода на даний час не відшкодована.

Також у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що влітку 2024 за адресою: АДРЕСА_4 , відбулось затоплення квартири. Пригадав, що цей день свідок побачив у коридорі квартири та у ванній кімнаті сліди затоплення. Вважає, що залиття відбувалось з квартири, що знаходиться на поверх вище, оскільки свідок самостійно перевірив стояки води і вони були сухими. Згодом, свідок звернувся до власників квартири, що знаходилась на поверх вище аби з`ясувати причину залиття. Проте, у відповідь останні повідомили, що про затоплення їм нічого не відомо та відмовились оглянути місце протікання води. Вказав, що був присутнім при складанні акту представниками комунального підприємства та безпосередньо підписував його. Стверджував, що залиття відбувалось із квартири, що знаходиться на поверх вище.

Окрім цього, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , який являється працівником КП «ЧЖКС та він суду пояснив, що подія відбулась минулого року (2024) за адресою АДРЕСА_5 або 4 поверх. Мешканка даної квартири ОСОБА_1 звернулась до КП «ЧЖКС» та повідомила, що у неї мокра стіна у коридорі, ванні та кухні. На дане повідомлення виїхав наряд аварійної служби. У ході огляду комунікацій було встановлено, що стояки сухі, а відтак затоплення почалось із верхньої квартири. Після чого, піднявшись до сусідів поверхом вище свідок побачив, що протікання почалось у ванній кімнаті під душовою кабіною. Проте власники квартири не дозволили зняти душову кабіну. Свідок зазначив, що ознаки затоплення у ОСОБА_1 були на стелі, на стінах, у коридорі та аналогічно у ванній кімнаті.

У судове засідання, яке відбулося 23.05.2025 сторони, їх представники та інші учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Від позивачки та її представника надійшли заяви про завершення розгляду справи у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Крім того, позивачка зазначила, що відмовляється від допиту заявленого нею свідка ОСОБА_9 .

Відповідачі у судові засідання не з`являлись, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, що підтверджується довідками з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Шептицької міської ради від 14.01.2025 (а. с. 22, 23, 24, 25). Заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності відповідачі не подавали, про причини неявки не повідомляли. Також відповідачами не було подано відзиву на позов.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі повідомлені про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 02 червня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 23 травня 2025, датою ухвалення даного рішення є саме 02 червня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності у частці 1/3 позивачці ОСОБА_1 , що стверджується витягом з реєстру речових прав від 14.05.2024 № 378356621 (а. с. 5).

Із Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23.09.2024, складеного комісією у складі провідного інженера та майстра ремонтної дільниці, вбачається, що 23.09.2024 в будинку АДРЕСА_4 трапилося залиття, аварія в системі центрального опалення (холодного постачання) та було виявлено комісією сліди підтоплення водою на стелі в коридорі та ванні. Причиною залиття вказано: вихід з ладу душової кабіни чи іншого сантехнічного обладнання ванної кімнати, шкода заподіяна власниками квартири АДРЕСА_2 (а. с. 6).

У Дефектному акті на капітальний ремонт, складеному інженером-кошторисником ОСОБА_10 описано найменування ремонтних робіт, які необхідно зробити (а. с. 7) .

У локальному кошторисі №02-01-01 на виконання ремонтно відновлювальних робіт після затоплення квартири, що за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 04.11.2024 інженером-кошторисником ОСОБА_10 вказано детальне обґрунтування найменування робіт, їх кількість та вид, які мають бути виконані для усунення наслідків затоплення. Кошторисна вартість будівельних робіт, матеріалів та устаткування вказана 9 005,39 грн (а. с. 8-9).

Відповідно до довідки №6726 від 24.12.2024, виданої КП Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформаційна довідка № 407893778 від 12.12.2024 (а. с. 10-11).

Позивачка просить стягнути з відповідачів завдані їй збитки залиттям квартири, оскільки у добровільному порядку такі не відшкодовані, а також просить стягнути моральну шкоду, яку вона понесла.

При ухваленні рішення суд керується наступними нормами права.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27 травня 2021 року у справі №761/12945/19.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди) повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою), а відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №329/382/19.

Відтак, обов`язковим для встановлення у спірних правовідносинах є факт залиття, встановлення осіб, які винні у цьому, шкода заподіяна такою та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. При цьому, на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт виникнення залиття саме з вини відповідача.

Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №488/4653/18).

Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у цивільній справі №676/4719/15-ц, обов`язок доведення факту залиття квартири покладається на позивача.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Так, відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23.09.2024 встановлено факт залиття квартири позивачки із квартири відповідачів.

Даний факт підтверджується також і показами свідків.

Відповідачами не надано доказів того, що обставини, зафіксовані в акті від 23.09.2024 не відповідають дійсності, а також ними не спростовано того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з вини власників/мешканців квартири АДРЕСА_3 .

Визначення розміру збитків, спричинених залиттям, може бути здійснено різними способами, а саме: безпосередньо в акті про залиття може бути вказано розмір збитків. Розмір збитків визначається також на підставі кошторисної документації, складеної будівельно-ремонтною організацією, оцінки вартості матеріальних збитків щодо ремонтно-відновлювальних робіт, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, повноваження якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, проведенням будівельно-технічної експертизи експертом, який має відповідні знання в даній сфері.

Відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У даному випадку, позивачкою визначено розмір збитків, спричинених внаслідок залиття, на підставідефектного акту на капітальний ремонт, складеного інженером-кошторисником ОСОБА_10 , а також локального кошторису №02-01-01 на виконання ремонтно відновлювальних робіт після затоплення квартири за адресою: АДРЕСА_4 , згідного з яким вартість будівельних робіт, матеріалів та устаткування становить 9 005,39 грн.

Суд вважає, що вищезазначені документи, в силу норм статтей 76, 80 ЦПК України, є належними та допустимими доказами та такими, що підтверджують розмір збитків.

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами суму, заявлену позивачкою, як матеріальну шкоду.

Оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, то суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9005,39 гривень.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачка зазначила, що внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідачів було пошкоджено її майно, порушився звичайний спосіб життя, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, емоційного стресу, негативних емоцій, переживань з приводу залиття квартири.

Відтак, оскільки позивачкою доведено завдання шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, відповідачі зазначеного не спростували та не довели відсутність своєї вини, а також враховуючи те, що у зв`язку із залиттям квартири у позивачки виникла необхідність проведення робіт по відновленню житлового приміщення, у неї змінився звичний уклад життя, тому суд вважає, що позивачка безумовно зазнала моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності й справедливості підлягають задоволенню у розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою від 14.01.2025 ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом.

За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною собою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018 р. по справі N 761/11472/15ц (касаційне провадження № 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру.

Позивачка при зверненні до суду з даним позовом мала б сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди та 1211,20 грн за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Як визначено абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, тому судовий збір у сумі 2422, 40 гривень підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь держави.

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265,280, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 9 005 (дев`ять тисяч п`ять) гривень 39 копійок матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 5 000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 2422, 40 гривень, тобто по 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 02.06.2025

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 );

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 );

Відповідач: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ).

Суддя: М. В. Мельникович