П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Київ

Справа № 760/4002/24

Провадження: № 22-ц/824/9965/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С. В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2369454 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

11.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2023 року до договору факторингу № 11082023 від 11.08.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 433,53 грн, з яких: 8 028 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 405,53 грн - сума заборгованості за процентами.

22.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 405488163.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 170 від 25.01.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71 857,98 грн, з яких: 20 700 грн - сума заборгованості по основному боргу, 51 157,98 грн - сума заборгованості по відсоткам.

10.11.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77689712.

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55 969,20 грн, з яких: 18 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 969,20 грн - сума заборгованості за відсотками.

22.10.2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /744027.

12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 850 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 850 грн - сума заборгованості за відсотками.

06.11.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 04572-11/2021.

21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21092022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 430 грн, з яких: 6 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 830 грн - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно умов кредитних договорів позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитними договорами.

Разом з тим, відповідач всупереч умовам кредитних договорів не виконував взяті на себе зобов`язання, припинив повертати надані йому кредитні кошти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 211 540,71 грн за: кредитним договором № 2369454 в розмірі 23 433,53 грн, з яких: 8 028 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 405,53 грн - сума заборгованості за процентами; кредитним договором № 405488163 в розмірі 71 857,98 грн, з яких: 20 700 грн - сума заборгованості по основному боргу, 51 157,98 грн - сума заборгованості по відсоткам; договором позики № 77689712 в розмірі 55 969,20 грн, з яких: 18 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 969,20 грн - сума заборгованості за відсотками; кредитним договором № /744027 в розмірі 36 850 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 850 грн - сума заборгованості за відсотками; кредитним договором № 04572-11/2021 в розмірі 23 430 грн, з яких: 6 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 830 грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 211 540,71 грн, на підставі чого, виникла необхідність звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2369454 від 16.09.2021 року в розмірі 23 433,53 грн, за кредитним договором № 405488163 від 22.11.2021 року в розмірі 71 857,98 грн, за кредитним договором № 77689712 від 10.11.2021 року в розмірі 55 969,20 грн, за кредитним договором № /744027 від 22.10.2021 року в розмірі 36 850 грн, за кредитним договором № 04572-11/2021 від 06.11.2021 року в розмірі 23 430 грн, а всього заборгованість за договорами у загальному розмірі 211 540,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі суми судового збору 3 173,11 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Кобилецький В. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду просив скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання відповідачу кредитних коштів. У наявній копії платіжного доручення від 22.11.2021 року, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нібито перерахувало ОСОБА_1 20 700 грн на карту НОМЕР_1, в графі рахунок отримувача номер рахунку IBAN та в якому банку він відкритий не вказано, тому перевірити дійсність даного платіжного доручення неможливо. Вказував, що у відповідача на той час був відкритий картковий рахунок лише в ПАТ «КБ «ПриватБанк», згідно з виписками по картковому рахунку якого за 16.09.2021 року, 22.11.2021 року, 10.11.2021 року, 22.10.2021 року та 06.11.2021 року ніякі зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 не проводились. Крім того, ні позивачем, ні судом першої інстанції не наведено жодних розрахунків, з яких вони виходили, не вказано за який період і за якою ставкою нараховані відсотки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Кобилецький В. В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення адвоката Кобилецького В. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2369454 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 10-16).

11.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 28-30).

Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2023 року до договору факторингу № 11082023 від 11.08.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 433,53 грн, з яких: 8 028 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 405,53 грн - сума заборгованості за процентами (а.с. 32).

22.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 405488163 (зворотна сторона а.с. 40-44).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 46-48).

Відповідно до реєстру боржників № 170 від 25.01.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с. 49-50).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71 857,98 грн, з яких: 20 700 грн - сума заборгованості по основному боргу, 51 157,98 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с. 51).

10.11.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77689712 (а.с. 57).

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 58-59).

Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55 969,20 грн, з яких: 18 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 969,20 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 63).

22.10.2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /744027 (70-71).

12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 74-75).

Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 року до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 850 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 850 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 77).

06.11.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 04572-11/2021 (а.с. 83-84).

21.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21092022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 87-88).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 430 грн, з яких: 6 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 830 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 80).

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у загальному розмірі 211 540,71 грн за такими договорами:

кредитним договором № 2369454 в розмірі 23 433,53 грн, з яких: 8 028 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 405,53 грн - сума заборгованості за процентами;

кредитним договором № 405488163 в розмірі 71 857,98 грн, з яких: 20 700 грн - сума заборгованості по основному боргу, 51 157,98 грн - сума заборгованості по відсоткам;

договором позики № 77689712 в розмірі 55 969,20 грн, з яких: 18 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 969,20 грн - сума заборгованості за відсотками;

кредитним договором № /744027 в розмірі 36 850 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 850 грн - сума заборгованості за відсотками;

кредитним договором № 04572-11/2021 в розмірі 23 430 грн, з яких: 6 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 830 грн - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Системний аналіз указаних норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом його підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення вказаного законодавства свідчать про те, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі на підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було надано суду зазначені копії кредитних договорів, договору позики, договорів факторингу, акти прийому-передачі, витяги з Реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами й договором позики.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність факту укладення між відповідачем та первісними позикодавцями кредитних договорів.

Однак, надані позивачем документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання ОСОБА_1 від первісних кредиторів чи позивача коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Матеріали справи містять копію платіжного доручення від 22.11.2021 року, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти згідно договору кредитної лінії № 405488163 від 22.11.2021 року ОСОБА_1 20 700 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 45).

У той же час, ОСОБА_1 стверджує, що ні платіжних доручень (крім вищевказаного), ні платіжних інструкцій, ні банківських виписок, ні інших первинних документів, які б підтверджували здійснення всіма кредиторами операції з перерахування коштів відповідачу матеріали справи не містять.

Відповідачем до апеляційної скарги долучені виписки по картковому рахунку в ПАТ «КБ «ПриватБанк» за 16.09.2021 року, 22.11.2021 року, 10.11.2021 року, 22.10.2021 року та 06.11.2021 року, відповідно до яких ніяких зарахувань на картковий рахунок ОСОБА_1 не проводились.

Оскільки неможливо встановити, що платіжна картка № НОМЕР_1 , вказана у платіжному дорученні від 22.11.2021 року, належить ОСОБА_1 , а номер рахунку IBAN взагалі не зазначено, то відсутні підстави вважати, що вказаний первинний бухгалтерський документ свідчить про виконання зобов`язань первісного кредитора щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок позичальника.

Документи, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач суду не надав.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З наведених обставин справи вбачається, що надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунки заборгованості ОСОБА_1 не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а, відтак, інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Суд апеляційної інстанції враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такими доказами можуть бути також квитанції чи платіжні інструкції щодо перерахування кредитних коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем у справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в позові.

Згідно з вимогами п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3 807,73 грн, а тому вказана сума у зв`язку з відмовою в позові підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 807 (три тисячі вісімсот сім) грн 73 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова