ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м.Суми

Справа №639/48/21

Номер провадження 22-ц/816/484/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 18 червня 2024 року у складі судді Сидоренко А.П. ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 01 липня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (далі по тексту ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ») через засоби поштового зв`язкузвернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2019 року між товариством та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, предметом страхування якого є страхування транспортного засобу Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 .

29 серпня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за адресою вул. Михайла Бойчука, Підвисоцького, м. Київ за участю вказаного застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу Seat Leon, НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб.

Враховуючи договір страхування, власник пошкодженого автомобіля Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 звернулася до нього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 проведено його огляд, про що складено акт огляду, ремонтну калькуляцію, звіт №058 про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 складає 677 083,95 грн.

Позивачем складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 0995.206.19.01 на суму 584 282,40 грн., після чого на підставі заяви страхувальника здійснено виплату страхового відшкодування.

Загальна сума витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає у розмірі 584282,40 грн.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» згідно полісу АО/003333780, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте, ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» задовольнило заяву позивача частково, а саме на суму 99 000,00 грн.

Вказувало, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 584 248,40 грн, при цьому полісом АО/003333780 покрито лише частину шкоди на суму 99 000,00 грн, то залишок шкоди складає: 485 282,40 грн=584 282,40 грн -99 000,00 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просило суд стягнути на його користь з відповідача 485 282,40 грн матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судові витрати.

РішеннямЗарічного районного суду м.Суми від 18 червня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 485 282 грн 40 коп. матеріальної шкоди в порядку суброгації та 7 279 грн 24 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до звіту № 50583 від 08 вересня 2010 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 677 083, 95 грн, ринкова вартість наданого для дослідження пошкодженого авто на момент пошкодження складає 548 841,78 грн, відповідно до висновку експерта від 12 червня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 597 742,59 грн, отже враховуючи положення ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ремонт пошкодженого авто вважається економічно необґрунтованим, а автомобіль фізично знищеним, так як вартість такого ремонту перевищує ринкову вартість пошкодженого авто до ДТП.

Вказує, що позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Зазначає, що пошкоджене авто після ДТП було двічі відчужене на підставі договорів купівлі-продажу, а тому вважає, що грошові кошти від продажу пошкодженого авто вже частково покрили розмір завданої шкоди і вимога про їх повторне стягнення із завдавача шкоди призводить не до відшкодування шкоди потерпілій особі, а до безпідставного збагачення.

Стверджує, що згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності від 08 вересня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого клієнту позивача, у вигляді прямих збитків становила 548 841, 78 грн, проте позивачем здійснено виплату у розмірі 584 282 грн, 40 грн, яку відображено у страховому акту, що є більшою, ніж прямий збиток страхувальника.

Наголошує на тому, що в діях водія пошкодженого авто, якого позивач змінив у деліктному правовідношенні, є груба необережність, що потягло за собою збільшення нанесення шкоди транспортному засобу, то суд першої інстанції мав застосувати положення ст. 1193 ЦК України та вирішити питання про зменшення розміру відшкодування завданої шкоди на 225%.

Вказує, що судом не перевірено висновок експерта від 12 червня 2023 року в частині визначення розмірі матеріального збитку, оскільки він ґрунтується на неправильних фактичних даних.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 01 березня 2019 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір №330.0000022.941.9175 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, предметом страхування якого є страхування транспортного засобу Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 5).

Власником автомобіля Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 9).

Постановою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/57305/19-п від 17 лютого 2020 року закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 29 серпня 2019 року о 18 год. 10 хв. в м. Києві, на перехресті вул. Бойчука - вул. Підвисоцького, керуючи автомобілем марки «Сеат», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , порушив п. 2.3 «б», п. 10.1, п. 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме: під час руху не врахував дорожньої обстановки, не був уважним при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці при повороті ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав дорогу автомобілю марки «Інфініті», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку прямо внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Від зіткнення автомобіль «Інфініті», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відкинуло, що призвело до наїзду на перешкоду (бордюрний камінь, електроопора та дерево), в результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Суд прийшов до висновку, що вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю, однак строк притягнення його до адміністративної відповідальності закінчився (т. 1, а.с. 75).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року у справі № 757/57307/19-п, закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (т. 2, а.с. 142).

Постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року скасовано постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (т. 2, а.с. 143-147).

30 серпня 2019 року власник пошкодженого автомобіля Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування (т. 1, а.с. 8).

Відповідно до страхового акту №0995.206.19.01 від 07 жовтня 2019 року проведено огляд пошкодженого автомобіля Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку складала 54884,78 грн ., вартість залишків 150000 грн, вартість відновлювального ремонту - 677083,95 грн , франшиза - 40750,00 грн і розмір страхового відшкодування склав 584282, 00 грн (т. 1, а.с. 21).

Відповідно до звіту №50583 від 08 вересня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 677 083, 95 грн. (т. І, а.с. 13-19).

Згідно платіжного доручення №29903 від 16 жовтня 2019 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику (власнику пошкодженого автомобіля Infiniti QX50, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ) на суму 584 282,40 грн. (т. 1, а.с. 22).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» (т. 1, а.с. 23).

Згідно з випискою з особового рахунку ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» від 14 квітня 2020 року, останньому сплачено в порядку регресу ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» страхове відшкодування на суму 99 000,00 грн (т. 1, а.с. 24).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №639/48/21 від 12 червня 2023 року № 11328/23-54 вартість відновлювального ремонту КТЗ «ІнфінітіQX50, державний номерний знак НОМЕР_1 , дорівнювала 597 742,59 грн. в т.ч. ПДВ.

Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «ІнфінітіQX50, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті аварійного пошкодження станом на 29 серпня 2019 року дорівнювала 625 658,24 грн. в т.ч. ПДВ.

Ринкова вартість КТЗ «ІнфінітіQX50», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталась 29 серпня 2019 року в пошкодженому стані могла дорівнювати 278 647,54 грн. в т.ч. ПДВ (т. ІІ а.с. 73-85).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача, у межах фактично здійсненої страхової виплати, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому кошти в розмірі завданої шкоди в сумі 485282 грн 40 коп. підлягають стягненню з відповідача, як винної у ДТП особи на користь позивача.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного :

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України(в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» (тут і далі в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 серпня 2019 року, та під час якої відбулося пошкодження застрахованого за договором добровільного страхування транспортного засобу, доведено преюдиційною постановою Печерського районного суду м. Києва 757/57305/19-п від 17 лютого 2020 року.

Як убачається з матеріалів справи, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, сплативши потерпілій особі страхове відшкодування.

У зв`язку з цим, до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що діях водія пошкодженого авто, є груба необережність, так як перевищення швидкості руху потягло за собою збільшення заподіяння шкоди транспортному засобу потерпілого, не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовується матеріалами справи, зокрема постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкового не застосування місцевим судом до спірних правовідносин ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як ремонт пошкодженого авто вважається економічно необґрунтованим, оскільки згідно Звіту № 50583 від 8 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 677083,95 грн., а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, станом на момент його пошкодження , що дорівнює його ринковій вартості до ДТП , становить 548841,78 грн.

Таким чином, ремонт автомобіля марки Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 вважається економічно необгрунтованим, а отже , автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої потерпілому шкоди мав відбутися в порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і останній мав передати відповідачу, як особі , яка відповідає за завдану шкоду , залишки автомобіля.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи , пошкоджений автомобіль не був переданий відповідачу у справі , а двічі був за договорами купівля-продажу відчужений іншим особам.

Таким чином , колегія суддів вважає за необхідне врахувати ці обставини та відрахувати від суми, що підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача вартість залишків пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Infiniti QX50, д.н. НОМЕР_1 у сумі 150000 ,00 грн

При цьому, колегія суддів виходить із вартості залишків пошкодженого автомобіля зазначеної у розрахунку страхового відшкодування, а не з вартості зазначеної у висновку судової транспортно товарознавчої експертизи у сумі 278647,54 грн, оскільки позивачем оглядався пошкоджений автомобіль , здійснювалась його оцінка, а судовому експерту на огляд пошкоджений транспортний засіб надано не було і тому визначена ним вартість є орієнтовною.

Виходячи з вищезазначеного рішення місцевого суду підлягає зміні в частині визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації і необхідно стягнути 335282,40 грн (485282,40-150000) а не 485282,40 грн як визначено судом першої інстанції .

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у сумі 5022 грн 68 коп. понесених ним в суді першої інстанції .

Також, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути 3384 грн 85 коп.судового збору за апеляційний перегляд рішення суді.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

РішенняЗарічного районного суду м.Суми від 18 червня 2024 рокузмінити .

Викласти абзаци 1 та 2 резолютивної частини рішення Зарічного районного суду м.Суми від 18 червня 2024 року в наступній редакції:

« Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 335282 грн 40 коп. матеріальної шкоди в порядку суброгації та 5022 грн 68 коп. судового збору.».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 3384 грн 85 коп. судових витрат понесених ним в суді апеляційної інстанції .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 30 квітня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова