Єдиний унікальний номер: 378/278/24
Провадження № 2/378/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марущак Н. М.

за участю секретаря Замші В. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Ставище Київської області в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з посиланням на те, що 11 липня 2022 року він (позивач) надав в борг грошові кошти у розмірі 9400 доларів США відповідачці, яка зобов`язалась повернути їх до 22 липня 2022 року, на підтвердження чого надала йому розписку від 11 липня 2022 року. У зазначений строк кошти за вказаною розпискою відповідачкою не повернуто. В еквіваленті до гривні сума боргу на момент подачі позову становить 374006,26 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в сумі 9400 доларів США гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3740 грн.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 08.05.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 24).

Ухвалою суду від 20.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а. с. 39).

Ухвалою суду від 19.08.2024 року призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Українського Незалежного Інституту Судових Експертиз провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а. с. 101-102).

25.11.2024 року до суду повернулись матеріали даної справи від вказаної експертної установи з листом від 07.11.2024 № 663 із зазначенням причини повернення - в зв`язку з несплатою позивачем рахунку на проведення експертизи протягом 45 календарних днів (а. с. 117).

Ухвалою суду від 12.12.2024 року провадження в справі поновлено (а. с. 149).

Ухвалою суду від 12.12.2024 року призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а. с. 150-151).

Ухвалою суду від 07.02.2025 року провадження в справі поновлено на підставі клопотання експерта вказаної експертної установи з проханням надати оригінали документів із вільними зразками підпису та почерку ОСОБА_2 (а. с. 178).

Ухвалою суду від 14.02.2025 року клопотання експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України задоволено, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а. с. 195-196).

Ухвалою суду від 29.05.2025 року провадження у справі поновлено.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається позивач в позові та відповіді на відзив (а. с. 56-57), зазначивши, що фактично відповідачкою на даний час сума позики позивачу не повернута. Посилання відповідачки у відзиві на часткове повернення позики в сумі2 600 доларів США нічим не підтверджено. Надана відповідачкою розписка від 04.03.2023 року про повернення позики у вказаній сумі фактично підроблена. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи рукописні записи та підпис у зазначеній розписці виконані не позивачем, а іншою особою.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання 29.05.2025 не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення повідомлення за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 23, 224), проте, вказане поштове відправлення 183 згідно трекінгу з сайту АТ «Укрпошта» не вручене та повертається з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 242, 243). Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судове засідання 29.05.2025 не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 226). Клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням причин неявки до суду не надходило.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов (а. с. 32-34), зазначивши, що позивач намагається ввести суд в оману щодо наявності у неї повної суми, яку вона отримала від позивача на придбання автомобіля. Позивач декілька раз отримував від неї грошові кошти, і заборгованість її перед позивачем складає 6 800 доларів США. Часткове повернення позики нею в сумі 2600 доларів США підтверджується розпискою від 04.03.2023 року, копію якої вона додала до відзиву на позов.

В судовому засіданні 19.08.2024 представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги визнав в сумі 6800 доларів США, на підтвердження часткового повернення позики в сумі 2600 доларів США подав суду оригінал розписки ОСОБА_2 від 04.03.2023 року про повернення боргу у вказаній сумі (а. с. 98 100).

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи відповідачки, наведені у відзиві, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11 липня 2022 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір позики, на підтвердження чого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 липня 2022 року власноручно написано розписку, згідно з якою вона позичила у ОСОБА_2 9400 доларів США, які зобов`язалась повернути до 22 липня 2022 року, що підтверджується оригіналом вказаної розписки (а. с. 47).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім договором (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи за цим договором тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання грошових коштів позичальником у борг із зобов`язанням їх повернути та дату отримання коштів.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

З урахуванням викладеного суд вважає, що за своєю правовою природою розписка ОСОБА_3 від 11 липня 2022 року, за змістом якої вона отримала у позику від ОСОБА_2 кошти у розмірі 9400 доларів США, які зобов`язалась повернути в повному обсязі до 22 липня 2022 року, є підтвердженням укладення між сторонами договору позики, оскільки така розписка засвідчує боргове зобов`язання відповідача, містить дату та умови отримання грошових коштів позичальником у борг та зобов`язання повернути їх у визначений у розписці строк.

Відповідачка фактів написання зазначеної розписки та отримання від позивача коштів в сумі 9400 доларів США у відзиві не заперечує.

Предметом спору та доказування у цій справі є повернення коштів, одержаних за цим договором позики, доведення виконання (чи невиконання) відповідачем обов`язку з повернення коштів.

Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором, в іншому випадку позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами частини першої статті 612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання взятого на себе зобов`язання.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи відповідачки, наведені у відзиві, про те, що залишок її боргу за вищевказаною розпискою становить не 9400 доларів США, як зазначає позивач, а 6800 доларів США, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову та зазначаючи про часткове виконання грошового зобов`язання перед позивачем в сумі 2600 доларів США, відповідачка згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язана надати відповідні докази у підтвердження таких заперечень. Проте відповідачка ОСОБА_3 не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження часткового повернення позивачу ОСОБА_2 позики в сумі 2600 доларів США на виконання вищевказаного договору позики від 11 липня 2022 року.

Зазначаючи у відзиві про часткове повернення позики позивачеві в сумі 2600 доларів США, відповідачка разом з відзивом на позов надала суду копію розписки від 04.03.2023 року (а. с. 36), оригінал якої надано суду в судовому засіданні 19.08.2024 представником відповідачки ОСОБА_4 (а. с. 82).

Суд не визнає вказаний документ належним та допустимим доказом на підтвердження часткового виконання відповідачкою зобов`язання перед позивачем за договором позики від 11 липня 2022 року, оскільки відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 10.04.2025 № СЕ-19/111-25/18735-ПЧ рукописні записи та підпис у розписці про часткове повернення коштів від 04.03.2023 року, виконані не ОСОБА_2 . а іншою особою (а. с. 213 - 219).

Суд, дослідивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності, дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 11.07.2022 в сумі 9400 доларів США, оскільки відповідачка не надала належних і допустимих доказів про повернення позивачу позики за вказаним договором.

З огляду на те, що позика надавалася в іноземній валюті, - стягнення також має відбуватися в іноземній валюті відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 .

Аналогічні правові висновки про необхідність ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, якщо кошти надавалися саме в ній, містяться у ряді постанов Великої Палати Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц; від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц.

Такі ж висновки зроблені Верховим Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року справі № 6-190цс15 та постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680цс15. від 24.02.2022 року у справі № 756/1712/21

З урахуванням встановлених по справі обставин суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути борг за вищевказаним договором позики в сумі 9400 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в т. ч., пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно платіжної інструкції № 2.115406131.1 від 08.04.2025 позивач ОСОБА_2 сплатив Київському НДЕКЦ МВС кошти в сумі 7640,64 грн. за послуги згідно рахунку № 199/Kyiv25від 31.03.2025 за проведення судової почеркознавчої експертизи, розрахунок вартості якої було направлено вказаною експертною установою позивачу листом від 01.04.2025 (а. с. 210).

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, - відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3740,00 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 7640,64 грн.

Керуючись ст. ст. 202, 207, 526, 527, 530, 612, 625, 638, 640, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргузадовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) доларів США, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3740 (три тисячі сімсот сорок) гривень та витрави понесені в зв`язку з проведенням експертизи в сумі 7640 (сім тисяч шістсот сорок) гривень 64 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 30 травня 2025 року.

Суддя Н. М. Марущак