ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/78/24 Номер провадження 22-ц/814/1058/25Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Грицак А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визначення додаткого строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради про визнання додаткого строку на прийняття спадщини, в якому просила визначити ОСОБА_1 , додатковий строк терміном в два місяці, після вступу рішення в законну силу, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава, Полтавської області.

В обґрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 14.10.2023, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Черкаси ЦУМЮ (м. Київ).

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за заповітом є батько позивачки, ОСОБА_4 . Восени 2016 року, батько позивача, ОСОБА_4 привіз свого батька ОСОБА_3 , після проведеної йому операції на реабілітацію до м.Сміла, Черкаської області, в квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 , та її батькові ОСОБА_4 .

Для догляду за ОСОБА_3 було найнято доглядальницю медичну сестру. ОСОБА_1 постійно навідувалася до дідуся та забезпечувала його продуктами харчування та всім необхідним, оскільки в цей час його син - батько позивачки, ОСОБА_4 тимчасово виїхав закордон.

Оскільки ОСОБА_3 жалівся на те, що не хоче жити в м. Сміла, та просив відвезти його назад до Полтави у 2016 року ОСОБА_4 перевіз дідуся ОСОБА_3 на проживання у АДРЕСА_3 в його квартиру до дня його смерті.Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , повідомив позивачу ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_3 та відкриття спадщини лише у жовтні 2023 року.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визначення додаткого строку на прийняття спадщини задоволено .

Визначено ОСОБА_1 , додатковий строк терміном в два місяці, після вступу рішення в законну силу, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Полтава, Полтавської області.

В апеляційному порядку рішення оскаржила Полтавська міська рада. Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права , без належного дослідження доказів у справі.

В обґрунтування вказаного апелянт посилається на те , що консультативний висновок невропатолога медичної клініки «Лікарі Черкас» від 06.12.2019 не підтверджує перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні за період листопада 2019 по травень 2020 року , що унеможливило б подання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Окрім того , надані позивачем медичні документи за період 2022-2023 роки свідчать лише про наявність тимчасової непрацездатності позивача згідно відповідних листів , які оформлювалися від 3 до 11 днів , та про отримання ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності у червні 2024 року. Проте надані докази не охоплюють період визначений законодавством для прийняття спадщини.

Також , апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості попри проживання в іншому місті направити засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини . Відсутність у позивача свідоцтва про смерть , на думку скаржника не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Зважаючи на вказані обставини Полтавська міська рада просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2024 року, та постановити нове про відмову у задоволенні заяви про визначення додаткого строку на прийняття спадщини.

Від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказує, що позивач хворіє вже більше 6 років , вказана обставина документально підтверджена, а законодавство не містить норми яка б вказувала що хвороба повинна бути виключно стаціонарною , щоб вважатися поважною причиною для пропуску строку. Представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава, помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 14.10.2023, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Черкаси ЦУМЮ (м. Київ).

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за заповітом є батько позивачки, ОСОБА_4 , вказане підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 02.09.1969, де в графі «батько» зазначено: « ОСОБА_3 ».

Восени 2016 року, батько позивачки, ОСОБА_4 , привіз свого батька ОСОБА_3 , після проведеної йому операції на реабілітацію до м.Сміла, Черкаської області, в квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачці ОСОБА_1 , та її батькові ОСОБА_4 ..

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 є онукою ОСОБА_3 , вказане підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 04.10.2023, де в графі «батько» зазначено: « ОСОБА_4 ».

16 серпня 2019 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 ).

З 2017 року і по даний час, ОСОБА_4 постійно проживає на території ОСОБА_10 і створив там сім`ю.

Про смерть дідуся батько повідомив позивач лише в жовтні 2023 року, після проведеної їй операції та довготривалої реабілітації, щоб виключити нервові ризики дочки. ОСОБА_4 також повідомив, що заяву на прийняття спадщини після смерті батька не подавав, так як на спадкове майно не претендує та висловив бажання, щоб позивачка одноособово прийняла спадщину, оскільки інших спадкоємців, які б претендували на майно ОСОБА_3 немає та надав дочці копію заповіту на все майно на його ім`я.

ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 .

На момент смерті спадкодавця разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований за цією адресою.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320 цс 17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця, оскільки після смерті діда вона хворіла , проживала у м.Сміла Черкаської області, про що свідчать наявні у матеріалах справи відповідні докази.

Апеляційний суд погоджується із таким висновками суду першої інстанції, так як з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 діда ОСОБА_3 , пропустила установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок хвороби , відсутності інформації про смерть діда та значної віддаленості від місця відкриття спадщини не мала можливості звернутись із відповідною заявою у встановлений законом строк.

Згідно доказів долучених до матеріалів справи позивач хворіє протягом 6 років , неодноразово лікувалася у мануальних терапевтів, згідно консультативного висновку від 30.12.2019 потребує оперативного втручання в плановому порядку. Погіршення стану з липня 2023 звернулась до невролога 06.12.2022 , була направлена на МРТ ПВХ. 12.12.2022 р. зверталась в РОЦ «Астра» на лікування. За висновками МРТ звернулась до нейрохірурга з 11.01.2023 р по 13.01.2023 знаходилась на лікуванні в ЧОЛ нейрохірургічне відділення. Проведено хірургічну операцію: 11.01.2023. З 26.06.2023 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Зазначене свідчить, як вірно вказав суд першої інстанції, про тривалу хворобу позивача, що і є поважною причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті діда.

Встановивши вищевказані об`єктивні обставини, районний суд правильно застосував положення частини третьої статті 1272 ЦК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов