Справа № 145/1082/24
Провадження №2-о/145/7/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

присяжних Янковського В.П., Фоміних Т.В.,

з участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про визнання недієздатним та призначення опікуна,

заінтересована особа - орган опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницького району,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення його опікуном. Обгрунтовуючи яку, посилався на те, що його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства ІІ групи внаслідок психічного захворювання. Відповідно до висновку ЛКК від 23.11.2023 року протокол № 99 у ОСОБА_2 легка розумова відсталість зі значним порушенням поведінки. Він потребує сторонньої допомоги, обмежений у здатності керувати своїми діями.

Просить суд визнати його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити його опікуном .

При розгляді справи в суді заявник ОСОБА_1 підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Пояснив суду, що його син з дитинства страждає на психічну хворобу. Вони проживають сім"єю разом з дружиною, сином та батьком дружини. Син дорослішаючи стає дедалі нервовішим та некерованішим і тому справитися з ним може тільки він. Він працює, однак може здійснювати догляд за сином. Дружина є інвалідом. Інших осіб, які змогли б доглядати за сином немає. Також зазначив про те, що у зв`язку з визнанням сина недієздатним та вирішенням справи судом, йому надано відстрочку від призову на військову службу.

Представник заявника ОСОБА_3 підтримав заяву та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради на розгляд заяви до суду не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Не заперечував проти задоволення поданої заяви.

Захисник Дмитришина Т.І. призначена ухвалою суду ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення поданої заяви.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник є батьком ОСОБА_2 (а.с.9).

Син заявника - ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (а.с.12).

Згідно висновку ЛКК від 23.11.2023 року протокол № 99 у нього встановлено діагноз: легка розумова відсталість зі значним порушенням поведінки.

Згідно витягу № 106 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані та проживають дружина - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 09.02.2024 р. серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 є пенсіонером, отримує пенсію за віком (а.с.10).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 336935 від 28.03.2023 року дружина заявника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом ІІ групи. Інвалідність встановлена безтерміново (а.с.12).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Гніванської міської ради від 28.05.2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з сином ОСОБА_2 , який має ІІ групу інвалідності безтерміново. ОСОБА_1 фактично здійснює догляд за своїм сином та за станом свого здоров`я може виконувати обов`язки опікуна (а.с.15).

Згідно подання органу опіки та піклування Гніванської міської ради від 28.05.2024 року виконком встановив, що заявник ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_2 , який є інвалідом ІІ групи. Він фактично здійснює догляд за сином.

З урахуванням наведеного просить призначити ОСОБА_1 опікуном над його сином (а.с.16).

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частина 1 статті 298 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Системний аналіз норм свідчить, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, зокрема висновок експертизи, які ґрунтуються на припущеннях.

При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерту необхідно дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Виходячи із наведеного, з урахуванням наданих доказів, висновку судово-психіатричного експерта № 75 від 30.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 страждає на хронічний стійки психічний розлад у вигляді розумової відсталості та не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

Як передбачено ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Вимогами ст.58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Ст.62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно ст.63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, за її письмовою заявою; опікун призначається при можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України.

При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Долучений до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування Гніванської міської ради, яким погоджена кандидатура опікуна ОСОБА_1 над недієздатним ОСОБА_2 суд вважає належним чином не обгрунтованим та передчасним, так як даний висновок не містить належної, повної та обґрунтованої мотивації в призначенні саме заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , а не іншу особу.

Як встановлено судом з пояснень заявника у ОСОБА_2 є мати.

Однак орган опіки та піклування не встановив, чи є у матері можливість виконувати обов`язки опікуна над сином. Висновок органу опіки та подання не містить аналізу відносин ОСОБА_2 з батьками, не проаналізована фізична можливість заявника, з врахуванням його місця працевлаштування, виконувати постійно опікунські обов`язки.

Разом з тим, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на тому, що заявник проживає разом зі своїм сином та може здійснювати за ним догляд.

Водночас сам заявник пояснив суду, що він працює, а син в цей час знаходиться вдома разом з матір"ю. Більш того, заявник пояснив, що на даний час у зв"язку з вирішенням питання призначення його опікуном сина йому надано відстрочку від призову до лав ЗСУ.

Таким чином, судом не здобуто доказів того, що саме заявник ОСОБА_1 , за наявності інших родичів у ОСОБА_2 , та кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, дбатиме про підопічного та створить йому необхідні побутові умови, забезпечить постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого дядька та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна.

За таких обставин, на думку суду, подання органу опіки і піклування не відповідає вимогам щодо обґрунтованості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатним, якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають на даний час можливості ним у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна.

Крім того, суд зауважує, що станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Керуючись ст.ст.2, 258, 259, 293, 294, 295-300 ЦПК України, ст.ст.39, 55, 60, 63 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення опіки і призначення опікуна, задовольнити частково.

Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині призначення опікуном недієздатної особи заявника, відмовити.

Відповідно до вимог ст. 65 ЦК України покласти здійснення опіки над ОСОБА_2 , на орган опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області до призначення судом опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Встановити строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 недієздатним - два роки з моменту набрання ним законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 червня 2025 року.

Суддя Копилова Л. В.

Присяжні Янковський В.П.

Фоміних Т.В.