справа № 156/310/25
провадження № 2/156/186/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
03 червня 2025 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Малюшевської І.Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/310/25 за позовом
ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Назарук Юлія Володимирівна,
про примусове виселення з житлового будинку
учасники справи - не з`явилися,
19.03.2025 року позивачка через свого представника адвоката Назарук Ю.П. звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення - житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .
У будинку, який на праві приватної власності належить позивачці зареєстрована та проживає ОСОБА_1 , її мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 . Крім того у будинку проживає колишній співмешканець ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 (він не є власником/співвласником будинку та не є зареєстрованим у даному будинку).
Починаючи з серпня 2023 року спільне проживання позивача з відповідачем в одному будинку було нестерпним. Відповідач часто зловживає алкогольними напоями, спричиняє сварки в сім`ї, крім того періодично відповідач вчиняє домашнє насильство в сім`ї під час якого виражається нецензурною лайкою щодо позивачки в присутності матері та братів. Такі дії відповідача завдають шкоди фізичному та психологічному здоров`ю позивачці та її родині.
Позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення відповідачем домашнього насильства в сім`ї.
У квітні 2023 року ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_2 , коли він почав проживати з її братом ОСОБА_5 у її будинку (хоч вона і є одноособовим власником будинку, дозволу на вселення в неї ніхто не запитував). Спочатку поведінка ОСОБА_6 була хорошою, заявниця була переконана, що він є хорошим чоловіком, вони потоваришували, а з червня 2023 року почали спільно проживати, як подружжя. На початку стосунків, ОСОБА_7 поводив себе дуже гарно, почав робити в будинку ремонт, а саме: вирівняв дві стіни у коридорі, поставив вхідні двері, котрі заявниця придбала власним коштом (коштів на ремонт ОСОБА_8 не витрачав).
Зі слів ОСОБА_2 позивачка знала, що останній виконував ремонтні роботи у клініці «Bodro» за що отримував денну заробітну плату в розмірі 400 грн. В кінці серпня 2023 року гр. ОСОБА_8 перестав працювати на даній роботі, почав регулярно зловживати алкогольними напоями, від чого ставав дуже агресивним.
ОСОБА_8 почав безпричинно спричиняти сварки та конфлікти з позивачем за місцем проживання. Згодом він почав приходити в стані алкогольного сп`яніння до місця роботи позивача (вона працює технічним працівником у школі), там він провокував конфлікти на очах її співробітників та школярів, відбирав телефон заявниці та перевіряв її дзвінки та листування. У зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_8 поводився агресивно, голосно кричав декілька разів його виганяв зі шкоди директор, проте останній не реагував на зауваження - працівники школи були вимушені декілька разів викликати наряд поліції до школи.
Згодом агресивна поведінка гр. ОСОБА_6 почала поширюватися і на найближче коло родичів з котрими проживає Позивач, а саме: на маму похилого віку (яка фактично не може ходити без сторонньої допомоги) та старшого брата ОСОБА_9 (його ОСОБА_8 жорстоко побив на очах у сторонніх осіб посеред вулиці).
3 приводу вчинення домашнього насильства як психологічного, так і фізичного (регулярні побиття та шарпанина) гр. ОСОБА_1 вимушена була систематично викликати працівників поліції з метою захисту. Зокрема, близько 20.00 год 23 листопада 2023 року за адресою проживання гр. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно позивачки домашнє насильство психологічного характеру: лаявся, обзивав, словесно ображав, погрожував вбити себе та заявницю, а також почав шарпати та штовхати. У зв`язку з тим, що погрози набули реального характеру, гр. Догадіна була вимушена викликати поліцію. З гр. ОСОБА_10 було проведено профілактичну бесіду, складено протокол про адміністративне правопорушення та видано терміновий заборонний припис. Зауважу, що після від`їзду поліції гр. ОСОБА_8 порушив терміновий припис одразу близько 27 разів (зокрема телефонував 27 разів у нічну пору доби).
12 грудня 2023 року постановою Іваничівського районного суду Волинської області №156/1256/23 було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
01 грудня 2023 року близько 16.00 год гр. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в порушення термінового заборонного припису, прийшов додому та став вчиняти домашнє насильство відносно позивачки: ображав нецензурною лайкою, обзивав, виганяв на вулицю. Згодом цього ж дня, близько 20:00 гр. ОСОБА_8 повторно почав вчиняти домашнє насильство, що супроводжувалось агресивною та неадекватною поведінкою останнього, зокрема почав вибивати міжкімнатну стіну кімнати в котрій від співмешканця ховалася гр. ОСОБА_1 разом із старенькою мамою, зробивши при цьому значну діру в стіні. Позивачка вимушена була звернутися на лінію «102» за захистом, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис.
20 грудня 2023 року за місцем проживання гр. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно заявниці домашнє насильство: ображав нецензурною лайкою, обзивав, продовжив вибивати міжкімнатну стіну кімнати в котрій від співмешканця ховалася гр. ОСОБА_1 разом із старенькою мамою, зробивши при цьому наскрізний прохід в стіні. Позивачка вимушена була звернутися на лінію «102» за захистом, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис.
23 грудня 2023 року близько 15.00 год за місцем проживання гр. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно позивачки домашнє насильство: ображав нецензурною лайкою, обзивав, виганяв на вулицю. Позивач вимушена була звернутися на лінію «102» за захистом, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис.
27 грудня 2023 року близько 19:30 год та 22:30 год за місцем проживання гр. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно Позивача домашнє насильство: ображав нецензурною лайкою, обзивав, виганяв на вулицю, вирвав дверну ручку з вхідних дверей аби заявниця не могла потрапити додому. Позивач вимушена була звернутися на лінію «102» за захистом, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис.
29 грудня 2023 року близько 18:00 год за місцем проживання гр. ОСОБА_8 перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно позивачки домашнє насильство: ображав нецензурною лайкою, обзивав, виганяв на вулицю, вирвав дверну ручку з вхідних дверей аби заявниця не могла потрапити додому.
Позивачка вимушена була звернутися на лінію «102» за захистом, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис. В черговому пориві агресії в присутності працівників поліції гр. ОСОБА_8 кричав, що йому начхати на заборонні приписи.
30 грудня 2023 року близько 09.30 год за місцем проживання гр. ОСОБА_8 порушуючи терміновий заборонний припис, заліз в кімнату заявниці через попередньо вибиту стіну і почав вчиняв відносно Позивача домашнє насильство: ображав нецензурною лайкою, обзивав, виганяв на вулицю, домагався статевих відносин. Коли гр. ОСОБА_11 відмовила кривднику у близькості, останній став дуже агресивно ставитися до потерпілої, погрожував побити, став шарпати за шию та волосся. Побоюючись за своє життя гр. ОСОБА_11 вибігла на вулицю лише в одній кофті, дану обставину помітили сусіди та викликали поліцію, працівниками поліції було повторно складено протокол про адміністративне право порушення та повторно видано тимчасовий заборонний припис, а також зафіксовано порушення заборонного припису.
Цього ж дня після того, як помешкання покинули працівники поліції, близько 13:00 год гр. ОСОБА_8 повернувся додому та знов почав знущатися зі заявниці, до того ж почав залякувати її тим, що став каменем бити по вхідних дверях, електролічильнику, так як знущання не припинялися, життя стало нестерпним гр. ОСОБА_11 попросила допомоги у знайомого, котрий допоміг вивезти її та її маму з будинку до доньки, яка проживає у м. Вараш.
Після нового року, а саме після 01 січня 2024 року небайдужі люди надали гр. ОСОБА_12 тимчасовий притулок в межах м. Нововолинськ. Водночас, не зважаючи на тимчасовий заборонний припис (зокрема щодо контактування з потерпілою особою) гр. ОСОБА_8 телефонував останній о 17:04 год, 17:19 год, 19:03 год, 19:.42 год. 06 січня 2024 року продовжував телефонувати о 17:37 год, 17:38 год, 17:40 год, 17:42 год, 17:44 год, 17:45 год, 17:47 год, 17:52 год, 19:22 год, 19:33 год, 19:34 год, 19:59 год, 20:10 год тощо. В цілому за короткий період часу дії заборонних приписів з кінця листопада 2023 року до початку січня 2024 року гр. ОСОБА_8 зателефонував потерпілій понад 200 разів.
Справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 перебувають на розгляді в Іваничівському районному суді Волинської області.
11 січня 2024 року до СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області було подано заяву про вчинення злочину за попередньою кваліфікацією ст.126-1 КК України.
13 січня 2024 року до суду було скеровано заяву про видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців.
Надалі таке відношення терпіти неможливо, на даний час заявниця гр. ОСОБА_1 перебуває у постійному страху.
Тому, представник позивачки просить примусово виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 . Також представник позивачки просить стягнути з ОСОБА_2 понесені випрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в сумі 4000 гривень.
ІІ. Позиція учасників справи
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Назарук Юлія Володимирівна в судове засідання не з`явилися.
Назарук Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязіпри цьому зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився вдруге, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток як на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, так і на фактичну адресу проживання. Судові повістки повернуто до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідача неодноразово повідомлено шляхом оголошення про дату і час судового засідання на сайті Судової влади України. Про причини неявки відповідач не повідомив.
Відзив на позовну заяву відповідач не подав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 20.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15.04.2025 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання 03.06.2025 року учасники справи не прибули.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
ІV. Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 є позивачка ОСОБА_1 (а.с.13-14).
З будинкової книги НОМЕР_1 слідує, що у житловому будинку АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10-12).
Зі змісту позову ОСОБА_1 слідує, що відповідач вселився у належне їй житлове приміщення самовільно, добровільно покинути будинок не бажає, а його проживання у житлі створює перешкоди і позбавляє можливості в повній мірі використовувати на свій розсуд об`єкт нерухомого майна, який перебуває у її приватній власності, оскільки ОСОБА_2 порушує правила співжиття: знущається, залякує, вчиняє насильство щодо ОСОБА_1 , порушує термінові заборонні приписи та псує належне ОСОБА_1 майно.
З матеріалів цивільної справи та за відомостями, наявними у ЄДРСР судом встановлено, що 12 грудня 2023 року постановою Іваничівського районного суду Волинської області №156/1256/23 було визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно співмешканки ОСОБА_1 та застосовано відносно нього адміністративне стягнення в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с.25).
Крім того, 26.11.2023 о 15:27 год. за місцем проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав за верхній одяг.
Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 14.02.2024 року у справі № 156/55/24 за вищевказані дії ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 26.02.2024.
Надалі, ОСОБА_2 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності Іваничівським районним судом Волинської області за аналогічне правопорушення, але належних для себе висновків не зробив, 27.12.2023 року о 19:00 год в АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 : обзивав нецензурною лайкою внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою вищевказаної статті.
Крім того, ОСОБА_2 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності Іваничівським районним судом Волинської області за аналогічне правопорушення, але належних для себе висновків не зробив, 27.12.2023 року близько 22:15 год гр. ОСОБА_2 , стосовного якого 27.12.2023 року винесено заборонний припис серії АА 308955 про зобов`язання в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою не виконав його. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою вищевказаної статті.
Також, ОСОБА_2 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності Іваничівським районним судом Волинської області за аналогічне правопорушення, але належних для себе висновків не зробив, 29.12.2023 року о 20 год в АДРЕСА_3 ОСОБА_2 порушив терміновий заборонний припис АА № 308955 від 27.12.2023 року та вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою вищевказаної статті.
ОСОБА_2 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності Іваничівським районним судом Волинської області за аналогічне правопорушення, але належних для себе висновків не зробив, 30.12.2023 року близько 15:00 год ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно колишньої співмешканки ОСОБА_1 психологічного, фізичного та економічного характеру. Дії вчинив повторно протягом року. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою вищевказаної статті.
Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 24.02.2024 року у справі № 156/10/24 за вищевказані дії ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.03.2024.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 286779 від 01 грудня 2023 року, 01.12.2023 року близько 15:50 год ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 : систематичне висловлювання нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою, нанесення тілесних ушкоджень під час чого вибив стіну в будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Таким правопорушенням ОСОБА_2 заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду.
Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 21.02.2024 року у справі № 156/40/24 за вищевказані дії ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.03.2024.
ОСОБА_2 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності Іваничівським районним судом Волинської області за аналогічне правопорушення, належних для себе висновків не зробив та 30.12.2023 року о 09:30 год. перебуваючи в АДРЕСА_3 , вчинив повторно домашнє насильство та порушив виконання тимчасово заборонного припису, який винесено 27.12.2023 о 20:00 год. серії АА 308955.
Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 27.03.2024 року у справі № 156/49/24 за вищевказані дії ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 08.04.2024.
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року у цивільній справі № 156/96/24 (рішення суду набрало законної сили 27.02.2024) заяву окремого провадження ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено та видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким ОСОБА_2 заборонено наближатись більше як на 100 м до ОСОБА_1 та її місця проживання (перебування); заборонено наближатись більше як на 50 м до місця роботи ОСОБА_1 ; заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 ; заборонено здійснювати листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі через її колег.

На підтвердження порушення ОСОБА_2 позивачкою надано фотознімки нанесеної ним шкоди майну ОСОБА_1 (а.с.26-27).

У зв`язку із систематичністю порушення відповідачем правил співжиття позивачка змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

V. Застосоване судом законодавство

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (п.3 ч 2 ст.16 ЦК України), усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України).

Згідно зі ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 648/448/19.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення визначені ст. 116 ЖК України.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За положеннями ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Отже, цивільно-правова відповідальність за ст. 116 ЖК України настає при руйнуванні чи псуванні житлового приміщення, або використанні його не за призначенням, або систематичному порушенні правил співжиття. Під систематичністю розуміється вчинення двох і більше правопорушень. При цьому необхідно, щоб така поведінка винної особи була предметом розгляду органів місцевого самоврядування, поліції, прокуратури, суду, громадських організацій тощо, а застосовані заходи попередження, громадського впливу виявились безрезультатними. Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Закон встановлює в якості умови виселення осіб, винних у руйнації або псуванні житлового приміщення, наявність фактів про те, що ці дії носили систематичний характер, а до винного в цьому були застосовані заходи попередження і суспільного впливу, які виявилися безрезультатними (наприклад, його поведінка була предметом розгляду органів міліції, прокуратури, суду, громадських організацій). Передбачається, що руйнація або псування здійснювалися із вини наймача.

Виселенню підлягають лише конкретно винні в цьому особи - хто-небудь із членів власника сім`ї, що сумісно проживають із ним, опікуни, попечителі, піднаймачі та інші, які спільно проживають.

Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому, необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження суспільного впливу.

До таких підстав відноситься і систематичне порушення правил суспільного співжиття, чим створюють неможливі умови для проживання інших в одній квартирі чи одному домі.

Протиправна винна поведінка - це навмисні дії особи, безпосередньо пов`язані не тільки з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання (скандали, дебоші, образи, заподіяння тілесних ушкоджень), але також навмисне ігнорування встановлених правил користування житловими і підсобними приміщеннями, невиконання вимог про дотримання тиші в квартирах і на подвір`ї а також інші навмисні дії, що перешкоджають нормальному проживанню в квартирі або житловому будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

VІ. Висновки суду

Позивачкою надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим проживання з ним в одному житловому приміщенні як позивачки, так і членів її сім`ї.

Також позивачкою підтверджено застосування до відповідача заходів запобігання і громадського впливу, які виявились безрезультатними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, суд вважає потрібним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1221,20 грн.

Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд врахував характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи, ціну позову та дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правову допомогу адвоката у цій справі слід стягнути з відповідача у повному обсязі у ромірі 4 000 гривень. Зазначена сума, на переконання суду, відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність).

Керуючись ст. ст. 16, 316, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 9, 109, 116, 157 ЖК України, ст. ст. 4, 48, 51, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового будинку про виселення - задовольнити.

Примусово виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1221 (одна тисяча двісті двадцять одна) гривня 20 коп. та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. судових витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлено в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, до Волинського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Представник позивачки: адвокат Назарук Юлія Володимирівна, адреса: вул. Дружби, буд. 29, м. Нововолинськ, Володимирський р-н, Волинська обл.; діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1219 від 20.03.2020 року та ордеру;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя І. Є. Малюшевська