ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1898/24

Провадження № 22-ц/820/1036/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 682/2136/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року в складі судді Шафікової Ю.Е. у цивільній справі за позовом КП "Міськводоканал" Дунаєвецької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість з централізованого постачання холодної води та водовідведення: з ОСОБА_1 у розмірі 1509 грн 81 коп та ОСОБА_2 у розмірі 3 019 грн 63 коп.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що між КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які є співвласниками квартири по АДРЕСА_1 , 22 травня 2009 року було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 901561/2146. Згідно Договору позивач зобов`язався надавати споживачам вчасно та відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі зобов`язувалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строки і на умовах передбачених договором. Однак, відповідачі проводили оплату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 31 березня 2024 по 31 жовтня 2024 утворилася заборгованість у розмірі 4529 коп., із яких: частка ОСОБА_1 складає 1509 грн. 81 коп., частка ОСОБА_2 - 3019 грн.63 коп, у зв`язку з чим позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в розмірі 1509 грн 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в розмірі 3019 грн 63 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилається на його незаконність та необґрунтованість, прушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права. Апелянтка вказує, що суд не прийняв до уваги, той факт що позивач вже звертався до суду про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 31 березня 2024 по 31 жовтня 2024року, що утворилася за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення і ухвалою суду, за її скаргою такий судовий наказ про стягнення коштів був скасований, тому апелянтка вважає, що КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради не мало право звертатися до суду вже в позовному провадженні про стягнення коштів. Також ОСОБА_1 вказує, що вона не є споживачем послуг стягувача, а тому він помилково вважає її споживачем послуг та боржником, також зазначає, що позивачем не надав доказів, існування між сторонами будь яких правовідносин, адже договір на який посилається постачальник послуг був укладений на один рік і на даний момент він є не чинним, а інших договорів між стронами укладено не було, відтак КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради не має права вимагати будь якої сплати коштів і жодних боргів у неї немає. Крім того, зазначає апелянтка, що вона живе в соціальній державі, яка про неї має дбати, в тому числі безоплатно забезпечувати комунальними послугами. Вважає, що посилання суду на отримання нею попередження щодо необхідності сплати заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення є безпідставним, адже воно є просто листком паперу, який не містить жодних обов`язкових реквізитів, а тому не може бути доказом існування між стронами будь яких правовідносин.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, вважають, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи. Так судом встановлено, що дійсно між сторонами укладено договір від 22 травня 2009 року № 901561/2146, який є чинним, з огляду на п 23 цього договору, яким визначено, що договір не припиняє своєї дії до його розірвання. Заявлені позовні вимоги стосуються осіб, які зареєстровоні та проживають в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП ДМР «Інвентарбюро» № 80 від 27 листопада 2024 року. Надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, факт користування ними, а також розмір заборгованості в розмірі 4529 грн 44 коп, підтверджено відповідними доказами наявними в матеріалах справи. Крім того, станом на 30 квітня 2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради становить вже 8 606 грн 08 коп.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Єдиного демографічного реєстру та відповіддю з Управління ДМС України в Хмельницькій області.

КП Дунаєвецької міської ради «Інвентарбюро», надало інформацію, що власниками квартири АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності від 24 грудня 1993 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, за ОСОБА_2 2/3 частини квартири.

22 травня 2009 року, між КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як власниками квартири АДРЕСА_2 , укладено договір № 901561/2146 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Вказані обставини підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 2 частини 1 статті 5, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_2 є співвласниками вказаної квартири, позивач надає мешканцям вказаного будинку послуги з водопостачання та водовідведення.

Вказаний висновком суду узгоджується з доказами наявними в матеріалах справи та апелянткою не спростовані.

Як вбачається із п.8 Договору, укладеного між КП «Міськводоканал» та відповідачами, оплата послуг за розрахунковий місяць повинна бути здійснена споживачем шляхом перерахування грошей на банківський рахунок виконавця не пізніше 20 числа, наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до розділу договору «Строк дії договору», цей договір укладався терміном з 22.05.2009 по 22.05.2010, набрав чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

В матеріалах справи відсутні докази, того що відповідачі, як споживачі послуг, зверталися з письмовою заявою про розірвання договору від 22 травня 2009 року № 901561/2146 та відмовляються від отримання послуг з водопостачання та водовідведення, отже висновок суду першої інстанції, що вказаний договір, між сторонами не розірваний та є чинним, цілком є законним та обґрунтованим.

Відповідно до рахунку заборгованості фінансовий стан за абонентським номером: НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_2 , наявна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 31.03.2024 року по 31.10.2024 року в розмірі 4529 грн 44 коп, про що відповідачам було направлено відповідне письмове попередження про необхідність сплати боргу.

В ході розгляду справи відповідачами не надано доказів погашення заборгованості за надані послуги у вказаний період.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, задольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до законного висновку про задоволення позовних вимог та стягнув розмір наявної заборгованості з відповідачів, враховуючи їх солідарний обов`язок щодо погашення зоборгованості, відповідно до розміру їх часток у праві власності на квартиру.

Посилання апелянта, що 17 жовтня 2024 року скасовано судовий наказ у справі № 674/1621/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Міськводоканал" Дунаєвецької міської ради заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, а відтак суд не мав права відкривати провадження у даній справі є безпідставними.

Скасування судового наказу у справі № 674/1621/24, відбулося з підстав існування між сторонами спору про право, а саме існування спору щодо наявної заборгованості, а тому такий спір і має розглядатися в позовному провадженні, для забезпечення сторонам можливості доведення своїх вимог і заперечень.

Також апеляційний суд зауважує, що невизнання апелянткою КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради учасником справи та стягувачем за боргом з водопостачання та водовідведення, спростовуються наданим нею ж Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що КП «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради є зареєстрованою юридичною особою, основною діяльністю якого є забір, очищенням та постачанням води.

Відомості щодо припинення даної юридичної особи наданий витяг не містить, відтак позивач цілком на законних підставах звернувся до суду з даним позовом для захисту та відновлення свого порушеного права.

Посилання ОСОБА_1 , що вона не є споживачем послуг стягувача, а тому суд помилково вважає її споживачем послуг та боржником, позивачем не надано доказів існування між сторонами будь яких правовідносин, адже договір на який посилається постачальник послуг був укладений на один рік і на даний момент він є не чинним, а інших договорів між стронами укладено не було є необґрунтованими

Як встановлено судом, між сторонами 22 травня 2009 року укладено договір № 901561/2146 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення і згідно умов цього договору він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідачем не надано суду доказів про звернення нею письмово до відповідача з заявою про розірівання договору.

Решта доводів апеляційної скарги є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та їх спростував, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується колегія суддів.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова