Справа № 337/1275/25
Номер провадження 2/337/1041/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 69091, м.Запоріжжя, бул.Гвардейський 137, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВОВ:

13.03.2025 року представник позивача КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся через модуль системи «Електронний Суд» до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 21460,33 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відзив на позов у встановлений строк відповідачем не надано.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що не працює, отримує виплати від держави у розмірі 2000 грн, яких явно не вистачає на життя, тому отримані комунальні послуги не сплачував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 21460,33 грн., розмір якої він визнає, однак - якщо наявні підстави для застосування позовної давності, просить її застосувати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Суд встановив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб.

Квартира за адресою АДРЕСА_1 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Хортицького району м. Запоріжжя. За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладений типовий індивідуальній договір 602202450 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.

02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Згідно виписки з особового рахунку, заведеного на вказану квартиру, заборгованість за послуги послуги з теплової енергії за період з 01.11.2021 р. по 31.01.2025 р. становить 21 460,33 грн.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.07.2005 року № 630 та від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ч.3 ст.9 цього Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що відповідач як споживач житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином не виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за послуги з теплової енергії за період з 01.11.2021 р. по 31.01.2025 р. у розмірі 21 460,33 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Щодо можливості судом застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До правових наслідків заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 06.12.2023 по справі №212/10834/21 було зроблено наступний висновок, що з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017року.

Згідно з ч. 2. З ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі №679/1136/21 зазначено, що у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 31 серпня 2021 року. Тобто строки, визначені ст. ст. 257. 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому слідує, що на момент звернення позивача з цим позовом, строк позовної давності не закінчився.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Законом України від 15.03.2022 р. №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, ст. 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від24.02.2022№64/2022«Про введення воєнного станув Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 р. № 235/2025, що затверджено Законом від 16.04.2025 р. № 4356-ІХ, який продовжує дію воєнного стану до 07.08.2025.

Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Таким чином, оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, відтак, наслідки спливу строків позовної давності до стягнення заборгованості за період 01.11.2021 р. по 31.01.2025 р не можуть бути застосовані судом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю.

Згідно з ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

У відповідності до ч 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судових витрат, що сплачені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2422,4 грн., також 1211,2 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.509,526,610,611 ЦК України, ст.67,68 ЖК України, ст. 7,9,12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ (п/р № НОМЕР_4 у Філії АТ Укрексімбанк у м. Києві, МФО 322313, ) суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за особовим рахунком, договором №2202450) за період з 01.11.2021 р. по 31.01.2025 р. на загальну суму 21 460,33 грн., перерахувавши на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 у Філії АТ Укрексімбанк у м. Києві, МФО 322313, .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" ( НОМЕР_6 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, ) судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" ( НОМЕР_6 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» МФО 320478) 50% від сплаченого судового збору, у сумі 1211,2 грн., отриманий державним бюджетом Хортицького району м.Запоріжжя згідно платіжної інструкції №1423 від 25 лютого 2025 року, оригінал якого зберігається в матеріалах цивільної справи ЄУН №337/1275/25.

Повний текст рішення виготовлений 3 червня 2025 року. Копію рішення направити учасникам провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.Г. Салтан