Справа №:755/5329/18
Провадження №: 6/755/346/25
У Х В А Л А

"30" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Катющенко В.П. розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін, подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни, стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд: надати дозвіл їй на примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 для звернення стягнення на майно в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3.

В обґрунтування поданого подання заявник посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 755/5329/18 виданого 02.10.2019 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №40.29-34/150 від 03.05.2016 у розмірі 10 701 долар США 34 центи. Заборгованість за виконавчим провадженням складає - 10 701,34 доларів за виконавчим документом та основна винагорода виконавця в розмірі 44 634,15 грн. Боржнику за його зареєстрованою адресою була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте даний лист повернувся на адресу приватного виконавця з причин: «за закінченням встановленого строку зберігання». Вказує також, що у боржника відсутнє інше майна на яке можна звернути стягнення, окрім квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і на неодноразові виходи приватного виконавця за адресою вищевказаного нерухомого майна з метою опису та арешту, боржником доступу не надано. Вказує, що єдиний спосіб потрапити до квартири з метою проведення опису це надання ключів (забезпечення доступу) боржником, проте боржник ігнорує та ухиляється від виконання зобов`язань, тому виконавець і вирішила звернутися до суду.

Статтею 439 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить наступного.

25.03.2019 Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №755/5329/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №40.29-34/150 від 03.05.2006 у розмірі 10 701 долар США 34 центи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В межах вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем були здійснені наступні виконавчі дії.

Так, 29.10.2019 приватним виконавцем на підставі заяви стягувача АТ «Укрсоцбанк», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №40.29-34/150 від 03.05.2016 у розмірі 10 701 долар США 34 центи.

В матеріалах містяться підтвердження надсилання постанови боржнику рекомендованим повідомленням, проте даний лист повернувся «за закінченням зберігання».

30.10.2019, 16.10.2020, 25.11.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Крім того, приватним виконавцем була здійснена вимога щодо надання інформації про стан рахунків, рух коштів та наявність договорів оренди індивідуального (банківського) сейфу.

Відповідно до відповіді №567/12-03 від 28.01.2020, яка надійшла з АТ «ПРАВЕКС БАНК», ОСОБА_1 не має відкритих рахунків в банку.

Відповідно до відповіді №КНО-07.8.3/4931 від 11.12.2019, яка надійшла з АТ «ПУМБ», у Банку відсутні відкриті рахунки та відсутні укладені договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді від 02.01.2020, яка надійшла з АТ «Альфа-Банк», у Банку відсутні відкриті рахунки та відсутні укладені договори про зберігання цінностей, надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді №13-1-4/94580 від 10.12.2019, яка надійшла з АТ «УКРСИББАНК», ОСОБА_1 рахунки не відкривала, договори про зберігання цінностей, оренду сейфа не укладала.

Відповідно до відповіді від 09.12.2019, яка надійшла з АТ «ОЩАДБАНК», ОСОБА_1 не є клієнтом банку.

Відповідно до відповіді № 81-15-9/14818 від 19.12.2019, яка надійшла з АТ «Райффайзен Банк Аваль», у Банку відсутні рахунки та договори оренди індивідуального (банківського) сейфу на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді №68-3-12-4-13/16144-БТ від 10.12.2019, яка надійшла з АТ «ОТП БАНК», у Банку відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді №148/38920/2019 від 11.12.2019, яка надійшла з АБ «УКРГАЗБАНК», у Банку відсутні відкриті рахунки та договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.03.2025 № 062/14-2696, квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідоцтво про право власності на житло видане 05.12.1996.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 27.12.2019, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта приватного виконавця від 15.04.2025, приватним виконавцем із представником стягувача здійснено виїзд за адресою нерухомого майна боржника (за попередньо встановленою у вимозі виконавця датою та часом) та встановлено, що боржниця зі слів літньої особи, яка відкрила двері не проживає у квартирі. Однак з`ясувати контакти боржника та з`ясувати особу, яка проживає в квартирі не вдалося через дуже агресивний настрій. На запит виконавця щодо можливості здійснення опису майна відмовлено.

28.04.2025 актом приватного виконавця встановлено: приватним виконавцем здійснено повторний виїзд з метою опису належної боржнику частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . На численні виклики та стук в двері, двері відчинила літня жінка, яка відмовилась себе називати, у грубій формі відмовила надати доступ до майна з метою його опису.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Пунктом 13 ч.3 ст. 18 вказаного Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних та конвенційних гарантій громадян.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно із ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно із п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

При цьому, відповідно до діючого законодавства у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.06.2018 у справі за № 678/282/16-ц.

Суд, при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Так, примусове проникнення до житла є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем вчинені всі необхідні дії з метою належного виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника, яка виявились безрезультатними, у боржника відсутні доходи на які можливо звернути, відсутні рахунки у банківських установах. Крім того, боржник будучи належним чином обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього заборгованості, останнє не виконує, як і не виконує законні вимоги приватного виконавця та ігнорує виклики останнього. Приватний виконавець, з метою опису та арешту нерухомого майна, що належить боржнику неодноразово виходив за місцем знаходження квартири, проте доступу до квартири надано не було, що врешті перешкоджає приватному виконавцю в проведенні виконавчих дій та виконанні рішення суду, оскільки інше майно, на яке може бути звернуто стягнення у боржника відсутнє.

Виходячи з вказаного та аналізуючи надані документи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки матеріали подання містять належні та достатні докази, які вказують на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, а також те, що приватним виконавцем дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовує наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, враховуючи те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, ухиляється від фактичного виконання рішення суду, у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни, стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», боржник: ОСОБА_1 , про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 441 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни (РНОКПП: НОМЕР_1 , вул. О. Кониського, 20, оф. 5, м. Київ, 01054), стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (, вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ), боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника - задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївні та іншим учасникам виконавчого провадження залучених приватним виконавцем у встановленому законом порядку, дозвіл на примусове проникнення до житла - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , з метою проведення опису та арешту нерухомого майна та виявлення рухомого майна, яке належить боржнику та підлягає опису й арешту, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: