Справа № 472/859/24
Провадження №2-о/472/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року с- ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Маслюк А.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи Тищенко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_5 , про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_5 , про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В заяві заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу населеного пункту Борова Ізюмського району Харківської області помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його смерть була зареєстрована 05 липня 2024 року Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському району Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 168.

ОСОБА_6 був призваний на військову службу за мобілізацію 18 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 та ніс військову службу в лавах Збройних Сил України гранатометником автомобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти автомобільного батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області, починаючи з 1998 року почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та проживали однією сім`єю по день смерті ОСОБА_6 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони проживали спільно в її будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Своє батьківство відносно дітей ОСОБА_6 визнав в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України. З часу проживання однією сім`єю без шлюбу вона та її цивільний чоловік ОСОБА_6 надавали взаємну допомогу один одному, вели спільне господарство, мали спільне харчування, спільний бюджет, приймали спільну участь у витратах, разом відпочивали. Фактично вони створили гарну родину на ґрунті почуття любові та психологічної сумісності характерів, спільних інтересів та поглядів. Вони позиціонувала себе як чоловіка та дружину.

За такого, вважає за можливе просити суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги згідно з Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та отримання інших видів соціального забезпечення, гарантованих членам сім`ї військовослужбовця, зокрема отримання пенсійного забезпечення пов`язаного зі смертю військовослужбовця.

29 серпня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

06 листопада 2024 року ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та Пенсійний фонд України.

26 листопада 2024 року до суду від представника заінтересованої особи Пенсійного фонду України Костюченко Ю.М. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постанові від 31.10.2019 у справі № 461/3169/17, на підставі аналізу норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та норм Сімейного кодексу України Верховним Судом зазначено наступне: «У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю «подружжя», позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.

У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать." (пункти 42, 43 постанови).

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даній справі може вплинути на осіб, які також мають право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно на її розмір частки для кожної такої особи, тобто встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження. Якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, то суд залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

20 січня 2025 року до суду від представника заінтересованої особи Пенсійного фонду України Фролькіс О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даній справі вплине на кількість осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, пенсійного забезпечення та відповідно на їх розмір для кожної особи, яка має на них право, тобто встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління (п. 7 Положення № 280).

Відповідно до ст. 10 Закону № 2262 призначення (перерахунок) і виплата пенсій здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Отже, Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади не наділений повноваженнями безпосереднього призначення пенсії, оскільки така функція є виключною компетенцією територіальних управлінь Фонду.

Пенсійний фонд України відповідно до його процесуального статусу у справі повинен мати процесуальну заінтересованість, оскільки, встановивши відповідний факт, Заявниця має на меті звернутись до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Ураховуючи зазначене, Пенсійний фонд України не може бути заінтересованою особою по зазначеній справі. Просить суд змінити Пенсійний фонд України на належну зацікавлену сторону - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

24 січня 2025 року до суду від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. надійшли письмові пояснення щодо заяви, в яких зазначено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Враховуючи той факт, що протягом двадцяти шести років, починаючи з 1998 року по 2024 рік Заявниця і померлий ОСОБА_6 не звертались до органу РАЦСу з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля ОСОБА_6 у бажанні визнання своєю дружиною Заявницю до моменту смерті, що свідчить про його ставлення до цього факту.

Заявницею не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання Заявниці та померлого ОСОБА_6 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що Заявниця з ОСОБА_7 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, Міністерство оборони України вважає, що Заявницею не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_6 , а тому відсутні правові підстави для задоволення її заяви. Просить суд заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу - залишити без задоволення.

29 січня 2025 року ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

13 лютого 2025 року до суду від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області Хмельова В.О. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що статтею 3 Сімейного кодексу України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Сімейного кодексу України,державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постанові від 31.10.2019 у справі № 461/3169/17, на підставі аналізу норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та норм Сімейного кодексу України Верховним Судом зазначено наступне: «У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю «подружжя», позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.

У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать." (пункти 42, 43 постанови).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Відповідно до ч. 1-2 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

12 березня 2025 року ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_5 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просить задовольнити повністю. Суду пояснила, що починаючи з 1998 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 . В період спільного проживання народилося двоє дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , своє батьківство ОСОБА_6 визнав в порядку ст. 126 СК України. Проживали разом у її будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, мали спільне харчування, спільний бюджет. Просить суд заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала та просить суд задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її батьком. ЇЇ мама ОСОБА_1 проживала з батьком ОСОБА_6 з 1998 року по 2024 рік, а саме по день смерті батька. Він разом з мамою вели спільне господарство, спільний бюджет. Вони усі були однією сім`єю, а батьки проживали як подружжя.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. в судовому засіданні зазначила, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з підстав зазначених в письмових поясненнях .

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, але до сулу надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Крім того, зазначив, що обставини викладені у заяві не заперечує, оскільки його батьки дійсно проживали однією сім`єю.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, але до суду від представника ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Представник заінтересованої особи Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, але до суду від представника ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересовану особу, представника Міністерства оборони України, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи поблизу населеного пункту Борова Ізюмського району Харківської області помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його смерть була зареєстрована 05 липня 2024 року Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському району Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05 липня 2024 року (а.с. 9).

ОСОБА_6 був призваний на військову службу за мобілізацію 18 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 та ніс військову службу в лавах Збройних Сил України гранатометником автомобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти автомобільного батальйону в/ч НОМЕР_1 (а.с. 10).

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Про що вказане вище зазначено у правових висновках, викладених у: постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16 - належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради № 29871-02/06-07-2024 від 09.07.2024 року зазначено, що місце проживання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 25.08.1998 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8 . Знятий з реєстраційного обліку, як померлий. На день смерті за цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21.01.1993 року по теперішній час; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 21.05.2008 року по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 12.07.2021 року по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 10.08.2016 року по теперішній час; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 28.08.2009 року по теперішній час (а.с. 11);

- відповідно до Витягу № 29733-02/06-07-2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 12);

- відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради № 29732-02/06-07-2024 від 05.07.2024 року зазначено, що місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 25.08.1998 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8 . Знятий з реєстраційного обліку, як померлий. (а.с. 13);

- з квитанцій № 72 від 16.03.2024 року, № 75 від 15.06.2024 року, № 89 від 15.06.2024 року, № 54 від 22.06.2024 року, № 32 від 22.06.2024 року Першого Українського Міжнародного банку вбачається, що ОСОБА_6 переказував кошти на картку НОМЕР_3 (а.с. 14-18);

- з довідки за реквізитами від 08.08.2024 року вбачається, що картковий рахунок № НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 (а.с. 19);

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що заявниця та загиблий ОСОБА_6 проживали однією сім`єю з 1998 року по 2024 рік, проживали біля неї по сусідству. В них народився син ОСОБА_14 та донька ОСОБА_15 . Вони проживали як чоловік та дружина, разом працювали, господарювали, придбавали майно, ремонтувати та облаштовували житло, дбали і піклувалися один про одного.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що ОСОБА_17 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина з 1998 року в с. Звенигородка Вознесенського району. У них було двоє дітей син ОСОБА_14 , який ходив разом з його сином до школи та донька ОСОБА_15 . Разом вони вели спільне господарство, та допомагали один одному.

Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки єотримання одноразової грошової допомоги згідно з Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та отримання інших видів соціального забезпечення, гарантованих членам сім`ї військовослужбовця, зокрема, отримання пенсійного забезпечення пов`язаного зі смертю військовослужбовця.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення з цим позовом) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

З матеріалів справи убачається, що мати загиблого військовослужбовця, ОСОБА_18 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , а батько ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , син ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , помер ІНФОРМАЦІЯ_16 . На день смерті ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебував.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до переконання, що встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_1 однією сім`єю без шлюбу має для неї юридичне значення.

Таким чином, керуючись наведеними вище нормами матеріального права, враховуючи факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, а саме: спільного проживання, наявності у ОСОБА_1 і ОСОБА_6 спільного бюджету, побуту, здійснення спільних витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_6 .

Доводи представників Міністерства оборони України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду через наявність спору про право суд вважає безпідставними, оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено існування такого спору між ОСОБА_1 та донькою загиблого ОСОБА_5 , яка була залучена до участі у справі та заперечень щодо вимог, з якими заявниця звернулася до суду, не висловила, а також дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які визнали вимоги заявниці.

Також, посилання представника Міністерства оборони України Тищенко М.С. на недоведеність факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11-13, 19, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 315- 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_5 , про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 (РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04 червня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський