Провадження № 2/487/845/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі судді Темнікової А.О., за участі секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у загальному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

08.04.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду.

15.05.2025 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, повернення суми сплаченого судового збору та скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Щодо вирішення питання про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вказаний висновок викладено у постанові Ворховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року (справа №638/3792/20).

За таких обставин суд вважає, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, підлягає закриттю.

Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При подачі позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір: за подання до суду позовної заяви у розмірі 15 140,00 гривень за квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 06.12.2024 року; за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 гривень за квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 06.12.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 та повернути сплачений судовий збір у розмірі 15 140,00 гривень та 605,60 гривень.

Щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належне на праві власності відповідачу, яку задоволено 12.12.2025 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва.

Відповідно до положень статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, а саме арешту майна, накладеного ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 12.12.2025 року на майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: нежитлових приміщень А, пожежної водойми №18 та замощення №2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинку, літньої кухні, сарая, водопровідної колонки, воріт, огорожі, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки загальною площею 0,1 га, розташованої: Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, кадастровий номер: :01:010:0049, реєстраційний номер майна: 101.

Керуючись ст.ст. 133, 255-256, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - закрити.

Зобов`язати фінансовий орган Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (54055, м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок, сплачений за квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 06.12.2024 року та судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений за квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 06.12.2024 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 12.12.2025 року на майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: нежитлових приміщень А, пожежної водойми №18 та замощення №2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинку, літньої кухні, сарая, водопровідної колонки, воріт, огорожі, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки загальною площею 0,1 га, розташованої: Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, кадастровий номер: :01:010:0049, реєстраційний номер майна: 101.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Темнікова