ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4781/25 Справа № 192/3031/24 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року про відмову продовжити пропущений процесуальний строк, у складі судді Ковальчук Н.В.

у справі за позовом виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання додаткового строку для підготовки та подання зустрічного позову до виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки і піклування, ОСОБА_4 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у встановлений судом строк відповідач не подав зустрічного позову та не повідомив про обставин, які об`єктивно перешкоджали останньому подати зустрічний позов у визначений законом строк.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову продовжити пропущений процесуальний строк, оскільки здійснення розгляду його зустрічного позову з первісним позовом у даній цивільній справі, спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову. Вказує, що суд не звернув належної уваги на те, що у клопотанні зазначено об`єктивні причини не можливості вчасно підготувати та подати до суду зустрічний позов, оскільки копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовом та додатками отримав у день підготовчого судового засідання, тобто 28 січня 2025 року, а 30 січнчя 2025 року був укладений договір про надання правничої допомоги, потрібний був час на вивчення документів справи з метою підготування відзиву на позовну заяву, та здійснення заходів, щодо отримання додаткових доказів по справі з метою скористатися правом на звернення до суду із зустрічним позовом, а тому просив суд продовжити процесуальний строк, який підлягає поновленню у даному випадку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2024 року виконавчий комітет Солонянської селищної ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі. В ухвалі про відкриття провадження судом було встановлено строк для подання відповідачем суду відзиву на позов та всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тривалістю п`ятнадцять днів з дня вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Копії ухвали про відкриття провадження, позов з додатками ОСОБА_1 отримав 28 січня 2025 року, таким чином, останнім днем для подання відзиву є 12 лютого 2025 року.

13 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просив надати додатковий процесуальний строк десять днів для підготування та подання до суду зустрічного позову до виконавчого комітету Солонянської селищної ради про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (статті 120 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).

Вказаною нормою права визначено обов`язок суду першої інстанції повернути зустрічну позовну заяву заявникові, у випадку, якщо остання подана з порушенням процесуального строку на її подання.

При цьому законодавцем в указаній нормі права не передбачено право суду поновлювати (продовжувати) пропущений строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою.

Статтею 178 ЦПК України визначено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 175/957/19 (провадження № 61-12294св20).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року провадження у цій справі було відкрито.

У зазначеній ухвалі відповідачеві встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення для подання відзиву на позов.

Таким чином, встановлений судом строк для подання відзиву на позов є процесуальним строком, встановленим судом, який трансформується у процесуальний строк, встановлений законом щодо пред`явлення зустрічного позову.

Копію ухвали суду першої інстанції від 27 грудня 2024 року з копією позову та додатками ОСОБА_1 було отримано в день підготовчого судового засідання, а саме 28 січня 2025 року, п`ятнадцятиденний строк надання відзиву на позов почав відлік з 29 січня 2025 року та закінчується відповідно 12 лютого 2025.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав відзив на позов, однак в межах наданого строку судом своїм процесуальним правом на подання зустрічного позову не скористався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що подаючи апеляційну скаргу, відповідач не навів і не послався на жодну обставину чи факт, який би доводив наявність поважних причин, які унеможливлювали чи об`єктивно перешкоджали останньому в подачі зустрічного позову у встановлений судом строк.

Слід звернути увагу, що відмова в наданні додаткового строку для підготовки та подання зустрічного позову не свідчить про обмеження ОСОБА_1 права на суд, адже відповідач може звернутись до суду з самостійним позовом.

Дотримання судом першої інстанції норм процесуального права не порушує доступ позивача до правосуддя і гарантує дотримання процесуальних прав обох сторін, їх право на справедливий судовий розгляд.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що обидва позови є взаємопов`язаними та їх спільний розгляд є доцільним, вони виникають із одних і тих самих правовідносин, і задоволення зустрічного позову повністю виключить задоволення первісного позову, є безпідставними, оскільки нічим не обґрунтовані та в контексті пропуску строку для пред`явлення зустрічного позову взагалі не мають жодного значення по суті спірних правовідносин.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна