Справа № 285/2807/25
провадження № 2/0285/1433/25
У Х В А Л А

29 травня 2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т. Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИЛА:

26.05.2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

1) визнати квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 25,30 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як таку, що набута в період шлюбу;

2) здійснити поділ майна, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,2кв.м, житловою площею 25,30 кв.м;

3) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 44,2 кв.м., житлова площа 25,30 кв.м

4) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Подана позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Також позивач фактично звернулася до суду з двома позовними вимогами: немайновою - визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та майновою - про його поділ, проте до позову долучила квитанцію про сплату судового збору за майнову вимогу у розмірі 1211,20 грн.

За немайнову вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Таким чином позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру або зменшити кількість позовних вимог.

Згідно ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви не майнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже доплаті підлягає ще 1211 грн 20 коп.

Законом позивач не віднесена до осіб, звільнених від сплати судового збору.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв`язку за рахунок платника.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 175,177, 185 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк терміном десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області.

Проплату судового збору здійснити на р/р UA0006795, , МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, Отримувач ГУК у Житомирській області/ТГ м.Нов.-Волинський/22030101, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Призначення платежу: судовий збір обов`язково із зазначенням ідентифікаційного коду та суті позову (наприклад: за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, поділ майна, визнання права власності).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Г. Сташків