Справа №443/174/25
Провадження №2-др/443/3/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 червня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Найди Ірени Андріївни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив:

Заочним рішенням від 14.04.2025 у даній справі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено повністю. Постновлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи стягнення з 04.02.2025 і до досягнення сином двадцяти трьох років або припинення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

21.04.2025 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Найда І.А. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В обгрунтування поданої заяви зазначає, що стороною позивача, на виконання ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті до суду був поданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до нього: «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу». 08.01.2025 між Адвокатським об`єднанням «Бачинський та партнери», в особі адвоката Найди І.А., та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги №01-08/01/2025. Відповідно до п. 3.1 Договору ціна послуг Об`єднання за надання правової допомоги за цим Договором у справі про стягнення аліментів на повнолітнього сина становить 5 000 грн і сплачується Клієнтом на підставі рахунку, виставленого Об`єднанням. На виконання умов Договору, ОСОБА_1 було здійснено оплату у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 31 січня 2025 року. Оплата Клієнтом за цим рахунком-актом на повну суму, є підтвердженням надання послуг

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 01.05.2025 у звязку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу судової повістки, справу розглядом відкладено на 02.06.2025 /а.с.18/.

Розгляд справи стосовно ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу відбувся 02.06.2025 за відсутності сторін.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Найда І.А. у заяві про ухвалення додаткового рішення просить слухати справу у їхній відсутності.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Харківській області, місце реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 . Судом скеровувались виклики у судові засідання на зазначену адресу, однак конверти поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.06.2025, є дата складення повного тексту судового рішення 03.06.2025.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Суд, вивчивши заяву про постановлення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.01.2025 між Адвокатським об`єднанням «Бачинський та партнери в особі партнера Найди І.А. та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №01-08/01/2025 /а.с.4-5/.

Згідно з п. 1.1 вказаного Договору обєднання зобовязується надати правову допомогу клієнту щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина у порядку і на умовах, що визначені у договорі, а клієнт зобовязується оплачувати надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна послуг Обєднання за надання правової допомоги за цим договором у справі про встановлення факту, що має юридичне значення в суді першої інстанції становить 5 000 грн і сплачується клієнтом до 31.01.2025.

Відповідно до ордеру про надання правничої допомоги представником ОСОБА_1 є адвокат Найда І.А. /а.с.3/.

Відповідно до рахунку акту №БК10/006 від 31.01.2025 ціна правової допомоги за договором №01-08/01/2025 від 08.01.2025 становить 5 000,00 грн /а.с.6/.

Згідно з платіжною інструкцією №1.89018411.1 ОСОБА_1 перерахувала АО «Бачинський та партнери» кошти у сумі 5 000,00 грн, призначення платежу правова допомога за договором №01-08/01/2025 від 08.01.2025 /а.с.7/.

Позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання надійшла до суду 04.02.2025. У позовній заяві представник позивачки зазначає, що у разі ухвалення позитивного для позивача судового рішення, докази судових витрат будуть подані упродовж 5 днів після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

До аналогічних висновків прийшов Верховний суд у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 № 346/2744/21 (61-10543сво23).

Суд констатує, що позовна заява поступила до суду 04.02.2025, а Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №01-08/01/2025 було укладено 08.01.2025, однак разом із позовною заявою представник позивачки не подала до суду докази, які б підтверджували розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, 21.04.2025 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, однак у ній не наводить поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки позивачкою ОСОБА_1 та її представником Найдою І.А. у заяві про ухвалення додаткового рішення не обґрунтувано поважність причин не подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, разом із позовною заяву не подано докази понесених судових витрат, зважаючи на те, що на момент звернення до суду такі вже існували, відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 258-265, 270 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Найди Ірени Андріївни про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити.

Додаткове заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд додаткового заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Додаткове заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на додаткове заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд додаткового заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко