УХВАЛА

05 червня 2025 року

м. Київ

справа № 752/4458/23

провадження № 61-6851ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до

ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_1 , служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , звернулася до суду

із вищевказаним позовом до ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна,

ОСОБА_1 , служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд: 1) визнати нікчемним заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С.; 2) застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування запису № 65694544 від 18 березня 2020 року у Спадковому реєстрі про заповіт

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С.; 3) визнати право ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на спадкування за законом, за правом представлення померлого батька ОСОБА_8 , після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 , яка є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Зарубіної Т. М., задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 , яка

є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , задоволено частково.

Визнано заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений

та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. 18 березня 2020 року за реєстровим номером 368, 369, нікчемним. Скасовано у Спадковому реєстрі запис № 65694544 від 18 березня 2020 року про заповіт ОСОБА_7 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. за реєстровими номерами 368, 369.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_6 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року у частині визнання нікчемним заповіту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений

та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. 18 березня 2020 року за реєстровим номером 368, 369, скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені цієї позовної вимоги.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року залишено без змін.

21 травня 2025 року на електронну адресу Верховного Суду ОСОБА_1 вперше подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду

від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 26 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393

ЦПК України (провадження № 61-6531ск25).

29 травня 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у системі «Електронний суд» вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою

на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та постанову Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

1. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У змісті касаційної скарги заявником порушується клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення. На обґрунтування поважності підстав пропуску строку заявник посилається на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року їй направлено не було, ні на електронну пошту, ні на поштову адресу. Зазначає, що в «Електронний суд» файлу із назвою постанова Київського апеляційного суду від 30 січня

2025 року вона не побачила. Вказує, що вона людина похилого віку, з початку

2025 року перебуває на постійному лікуванні (реабілітації) у Німеччині, надає копії медичних довідок складених німецькою мовою. Вважає, що ці обставини завадили їй отримати повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду та звернутися із касаційною скаргою.

Водночас зазначені докази не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з огляду на наступне.

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України встановлено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно

в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Матеріали касаційного провадження не містять доказів на підтвердження

не направлення копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, відповідно саме по собі клопотання, без надання доказів на підтвердження обставин, що заважало звернутися з касаційною скаргою у встановлений законом строк, з урахуванням того, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду

від 30 січня 2025 року складено 10 лютого 2025 року та забезпечено надання загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11 лютого

2025 року, може свідчити про штучне збільшення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку слід надати відповідні докази, про що зазначено вище.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, а також не зазначено про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення

і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, з урахуванням дати складення повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд не може вважати належними та допустимими доказами, копії наданих медичних довідок, оскільки вони викладені іноземною мовою та не мають офіційного перекладу.

У відповідності до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав

у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином заявникові необхідно на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені

в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави

з відповідними доказами.

2. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції

до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України

до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору

у встановлених порядку та розмірі.

У змісті касаційної скарги заявник просить відстрочити сплату судового збору,

до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись на те, що вона пенсіонерка.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але

не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних

з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж

до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи

за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки),

які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх

чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на

які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Вирішуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявником обставини не є безумовними підставами

для відстрочення сплати судового збору, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (дані про доходи за попередній календарний рік (2024), наявності/відсутності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо, який перешкоджає заявникові виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Таким чином, у задоволенні клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні

до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 684,00 грн.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру,

яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Заявником оскаржується судове рішення за результатами задоволення двох позовних вимог немайнового характеру.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 435,52 грн (2 684,00 х 0,4 х 2 х 200% х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 рокута постанову Верховного Суду

від 30 квітня 2025 рокузалишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник