КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/5759/24 Головуючий у І інстанції Якимець О.І.
Провадження №22-ц/824/5585/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника садівничого товариства «МЕДИК» - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року у справі за позовом садівничого товариства «МЕДИК» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року СТ «Медик» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів(грошових коштів).

В обґрунтування позову зазначає, що СТ «Медик» було створено рішенням загальних зборів садівничого товариства від 18 липня 1988 року, де також було прийнято статут товариства

У період з січня 2000 року по 25 квітня 2021 року посаду скарбника СТ «Медик» обіймала ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що за результатами загальних зборів учасників СТ «Медик», які відбулися 25.04.2021 року, складено протокол №1 позачергових загальних зборів, на яких обрано новий склад правління та, відповідно, припинено повноваження ОСОБА_2 , як голови правління, а ОСОБА_1 - як скарбника.

Актом ревізії від 26.05.2021 р. за особистим підписом ОСОБА_2 (голови правління СТ «Медик» в період з 2017 року по 25.04.2021) та підписом ревізора СТ «Медик» ОСОБА_3 зафіксовано, що за даними рахунку НОМЕР_1 (грошові кошти в касі) обліковуються та наявні в касі СТ «Медик» готівкаові кошти в сумі 23 642,32 грн.

Рішенням Загальних зборів від 30.05.2021 р. п. 3 Протоколу № 2 зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в термін до 14.06.2021 року виконати рішення правління СТ «Медик», протокол № 2 від 27.04.2021 р. та передати уповноваженій комісії з прийому-передачі справ від старого складу Правління до новообраного Правління, документацію, касові документи та грошові кошти СТ «Медик».

Однак, ОСОБА_1 до цього часу рішення не виконала, грошові кошти в касу товариства в сумі 23 642,32 грн не повернула.

З урахуванням викладеного, посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СТ «Медик» безпідставно набуті кошти в розмірі 23 642,32 грн, а також інфляційні витрати та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, з апеляційною скаргою в інтересах позивача садівничого товариства «МЕДИК» звернулась представник - адвокат Хомік Є.М., яка, посилаючись на порушення норм процесуального права,просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем не містять ознак корпоративних, оскільки спір стосується стягнення привласнених коштів відповідачем, а не щодо участі у капіталі, управлінні, розподілі активів.

Зазначає, що спір виник між сторонами з відносин права власності, де відповідачем є фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, також матеріали справи не містять доказів, що відповідач входила до складу правління садівничого товариства.

Крім того, суд першої інстанції помилково відніс садівниче товариство до категорії підприємств колективної власності, адже статутом визначено організаційно -правову форму товариства як садівничі товариства, де зазначено, що товариство є неприбутковою організацією.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

В судове засідання сторони по справі та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі спір між сторонами виник у зв`язку із невиконанням відповідачем, як колишнім членом кооперативу, рішення позачергових загальних зборів кооперативу, яке оформлене протоколом №1 від 25.04.2021, щодо повернення коштів, які сплачувалися членами кооперативу, тому має ознаки корпоративного спору та підвідомчий господарському суду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пунктів 1, 5, 10, 14 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК Українив редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства України, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 ГПК України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та правова природа спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників у цій справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Оскільки вимоги Садівничого товариства «Медик» пред`явлені до фізичної особи, предметом позову є повернення беззпідставного набутого майна - грошових коштів, спірні правовідносини між сторонам у справі не регулюються нормами Господарського кодексу України. Спір між сторонам не пов`язаний з захистом корпоративних прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає руху по справі, та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника садівничого товариства «МЕДИК» - адвоката Хомік Євгенії Михайлівни задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.