Справа № 367/9644/19
Провадження №2/367/332/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Миколаєнко П.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені цивільну справу за позовом Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

05 грудня 2019 року представник Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунально-побутового підприємства Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради суму боргу в розмірі 78 326 (сімдесят вісім тисяч триста двадцять шість) гривень 07 копійок та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позов, представник позивача вказує, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради надає відповідачу ОСОБА_4 , який проживає у квартирі АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Зазначає, що послуги позивачем надаються з 2012 року на підставі абонентського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я власника ОСОБА_4 , які відповідач використовує для задоволення власних потреб, не відмовлявся від них в установленому порядку.

Вказує, що Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради зобов`язання по наданню комунальних послуг ОСОБА_4 виконані в повному обсязі та належним чином.

Стверджує, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надавались своєчасно, скарг від відповідача не надходило. Надання послуг здійснювалось в опалювальний період, а саме: з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 року по березень 2014 року, з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з жовтня 2017 року по березень 2018 року, з жовтня 2018 року по березень 2019 року, з жовтня 2019 року.

Вказує, що оскільки, між Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради та ОСОБА_4 виникли правовідносини по наданню з одного боку та споживанню з іншого боку послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які врегульовані Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ОСОБА_4 має зобов`язання перед Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Представник позивача зазначає, що у період з жовтня 2012 року по 15 жовтня 2016 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 5 (п`ять) гривень 50 копійок, абонентська плата протягом року становила 2 (дві) гривні 70 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 202 від 12 жовтня 2010 року.

У період з 15 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2017 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 27 (двадцять сім) гривень 08 копійок, абонентська плата протягом року становила 4 (чотири) гривні 40 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 202 від 23 вересня 2016 року.

У період з 01 листопада 2017 року по березень 2018 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 32 (тридцять дві) гривні 57 копійок, абонентська плата протягом року становила 4 (чотири) гривні 98 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 238 від 31 жовтня 2017 року.

У період з березня 2018 року по жовтень 2018 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 33 (тридцять три) гривні 22 копійок, абонентська плата протягом року становила 5 (п`ять) гривень 95 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 40 від 27 лютого 2018 року

У період з листопада 2018 року по лютий 2019 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 40 (сорок) гривень 32 копійки, абонентська плата протягом становила 6 (шість) гривень 18 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 221/5 від 13 листопада 2018 року.

У період з березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року плата за спожиту теплову енергію в опалювальний період становила 39 (тридцять дев`ять) гривень 50 копійок, абонентська плата протягом року становила 8 (вісім) гривень 08 копійок, відповідно до Рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 28/8 від 26 лютого 2019 року.

Вказує, що таким чином, за надані послуги відповідач зобов`язаний був сплатити на рахунок позивача суму в розмірі 78 326 (сімдесят вісім тисяч триста двадцять шість) гривень 07 копійок.

Представник позивача зазначає, що свої зобов`язань по оплаті послуг, а саме за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання ОСОБА_4 не виконує, що призвело до заборгованості в сумі 78 326 (сімдесят вісім тисяч триста двадцять шість) гривень 07 копійок, яка виникла за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2019 року, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

13 липня 2020 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Олександра Костюка надійшло клопотання про заміну відповідача, у якому представник позивача зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на житло позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , у зв`язку з чим просить замінити відповідача у цивільній справі № 367/9644/19 з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 липня 2020 року клопотання представника позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Олександра Костюка задоволено частково, залучено в якості відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

19 березня 2021 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. прийнято дану справу до свого провадження у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_7 у відставку.

01 липня 2021 року до канцелярії Ірпінського міського суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зазначає, що позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів щодо права звернення з таким позовом та не надано доказів фактичного надання послуг, їх якості і кількості.

Вказує, що, позивач 05 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості і зазначив, що надає йому послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 2012 року «на підставі абонентського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я власника ОСОБА_4 ...». В якості доказів позивач подав суду так званий «Розрахунковий лист абонента О/рахунок НОМЕР_1 , Власник: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 ».

15 липня 2020 року позивач подав до суду клопотання про заміну відповідача та подав позовну заяву про стягнення заборгованості до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . У даній позовній заяві позивач вже зазначив, що послуги надаються ним з 2012 року «на підставі абонентського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я власника ОСОБА_5 ..». В якості доказів позивач подав суду «Розрахунковий лист абонента О/рахунок НОМЕР_1 , Власник: ОСОБА_5 , Адреса: АДРЕСА_2 ».

Відповідач зазначає, що таким чином, позивач звертаючись до суду зазначив різних осіб для одного і того самого абонентського рахунку. Але, абонентський рахунок не є договором або правочином, а є лише засобом бухгалтерського внутрішньогосподарського обліку господарських операцій. Для відкриття абонентського рахунку у підприємства має бути відповідний первинний документ - договір.

Вказує, що 11 лютого 2020 року вона звернулась до КПП «Теплоенергопостач» з проханням надати договір між підприємством - КПП «Теплоенергопостач» і ОСОБА_4 про надання послуг з опалення квартири АДРЕСА_3 . У відповідь вона отримала лист № 69 від 13 лютого 2020 року із зазначенням, що «пункт 1 Вашого запиту щодо договору містить персональні дані фізичної особи, тому підприємство не надає інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних». З даної відповіді та з тексту позовної заяви випливає, що можливо, позивач має певний договір, на підставі якого він відкрив абонентський рахунок № НОМЕР_1 та вважає, що відповідачі мають певні зобов`язання перед ним.

Зазначає, що законодавством встановлено, що правовідносини між позивачем та відповідачем здійснюються виключно на договірних засадах. Саме договір містить всі істотні умови, які встановлюють права та обов`язки сторін у правовідношеннях між ними, саме договір встановлює порядок надання послуг, їх оплати, якісні та кількісні показники послуг, а також розмір оплати послуг.

Натомість зазначає, що договір або договори про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 2012 року позивачем не надані, тобто обставини, на які позивач посилається як на своє право на стягнення заборгованості не підтверджені належним чином, крім того, договір приєднання, який відповідає типовому договору і був оприлюднений відповідно до вимог законодавства, у позовній заяві Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради також відсутній.

Вказує, що Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради були порушені вимоги «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-1V та Закону України «Про ціни і ціноутворення». Вказані дії є порушенням порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.»

Зазначає, що позивач зобов`язаний надати належні докази - технічні умови на приєднання будинку АДРЕСА_4 до теплових мереж, а також зобов`язаний привести тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії до рівня економічно обґрунтованих, відповідно до вимог діючого законодавства.

Вказує, що позивач зобов`язаний надати докази про фактичну кількість поставленої теплової енергії до її майна - квартири АДРЕСА_3 протягом строку позовної давності, як обґрунтування своїх позовних вимог. Натомість будь-які належні докази - завірені уповноваженими особами, дані відповідного лічильника тепла позивачем в суд не надані.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити Комунально-побутовому підприємству «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради у позовних вимогах до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 повністю у зв`язку з недоведеністю кількості і якості фактично наданих послуг та недоведеністю розмірів суми заборгованості.

Крім того, просить виключити ОСОБА_4 з числа відповідачів у справі № 367/9644/19 у зв`язку із смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від COVID-19.

Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду від 01 липня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключено із числа відповідачів у справі № 367/9644/19 у зв`язку з його смертю, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 73 видане Комунальним некомерційним підприємством «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області 18 лютого 2021 року.

15 липня 2021 року від представника позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Олександра Костюка до канцелярії Ірпіньского міського суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідне положення міститься у постанові КГС від 21 квітня 2020 року у справі № 910/7968/19.

Крім того, зазначає, що відповідно до норм чинного цивільного законодавства України, а саме ст. ст. 633, 634, 638, 639, 641-642 ЦК України особам, які не укладали в письмовій форми договори про надання житлово-комунальних послуг, але і не відмовлялись у встановленому порядку від отримання цих послуг, житлово-комунальні послуги надаються на підставі публічного договору про приєднання. Направлення рахунків за спожиті житлово-комунальні послуги із зазначенням їх виду та вартості слід вважати офертою, а споживання послуг варто розцінювати як акцепт. До того ж відповідачі не довели, що не користувалися цими послугами (акт відключення від ЦО та встановлення індивідуального теплопостачання відсутній), що тільки підтверджує прийняття оферти.

Вказує, що всі нарахування здійснювались відповідно до діючих на момент нарахування тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання послуг ЦО відноситься до другої групи житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування, а не визначаються виключно за договором (домовленістю сторін), що тільки підтверджує правомірність дій виконавця послуг.

Зазначає, що на сторінці 7 відзиву ОСОБА_2 звертає увагу суду на зобов`язання виконавця послуг (підготувати та укласти із споживачем договір). При цьому не враховує свої обов`язки як споживача, а саме п. 1 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким встановлено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Адже, теплопостачальній організації достеменно невідомо хто фактично отримує послуги. Внутрішньогосподарський облік підприємства ведеться «поквартирно», оскільки опалюється приміщення - квартира, а не особа. Тому споживач повинен сам звернутися до виконавця з метою підписання договору.

Вказує, що живучи у квартирі з 2013 року, остання як фактичний споживач не виконала свого обов`язку та жодного разу у спірному періоді не зверталася до теплопостачальної організації з метою укладання договору про надання послуг ЦО. Тоді як на підприємстві діють Типові договори, розроблені відповідно до постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630, які «підготовлені» виконавцем, і які можна було б підписати у будь-який зручний для споживача час.

Крім того, представник позивача зазначає, що відповідачами порушені норми чинного законодавства, а саме ст. ст.526, 527 Цивільного кодексу України та ст.68 Житлового кодексу України, які чітко визначають: «Особа зобов`язана виконати свій обов`язок належним чином та в установлені строки». Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Що стосується абонентського рахунку № НОМЕР_1 , представник позивача зазначає, що в останньому було помилково зазначено абонента: ОСОБА_4 , замість ОСОБА_5 . У зв`язку з чим 15 липня 2020 року позивачем було подано до суду клопотання про заміну відповідача.

Зазначає, що строк позовної давності слід відраховувати від 05 грудня 2019 року (дати звернення до суду з позовною заявою).

Вказує, що тарифи на послуги ЦО, що надавалися відповідачам встановлювались за рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради, дані рішення не скасовані та не визнані незаконними у судовому порядку, відтак є обов`язковими до виконання. Отже, вважає, що посилання ОСОБА_2 на встановлені в ході перевірки КПП «Теплоенергопостач» ІМР порушення не стосуються предмета доказування та не мають значення для розгляду даної справи.

Щодо фактичної кількості поставленої теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , представник позивача повідомляє, що розмір щомісячної плати за послугу з ЦО визначався, за період стягнення, виконавцем - КПП «Теплоенергопостач» IMP за формулою у відповідності до постанови КМУ від 30 жовтня 2015 р. № 1037 «Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря». Даною постаново встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії плата за послуги справляється згідно з нормативами (нормами) споживання та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості діб надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Крім того повідомляє, що оскільки будинковий лічильник було встановлено лише у грудні 2019 року, а позов стосується періоду, що цьому передує, позивачем до суду відомості лічильника не надаються, як ті, що не є належними у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

04 серпня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивачем не надано ані договору з ОСОБА_5 , ані договору приєднання, який відповідає типовому договору затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Вказує, що договір приєднання не є офертою, відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Зазначає, що позивачем також не надано належних, допустимих і достовірних доказів фактичного надання їй послуг, їх якості і кількості.

Стверджує, що позивач зобов`язаний надати докази про фактичну кількість поставленої теплової енергії до її майна - квартири АДРЕСА_3 протягом строку позовної давності, як обґрунтування своїх позовних вимог. Натомість будь-які належні докази завірені уповноваженими особами фактичні показники відповідного лічильника тепла позивачем в суд не надані, також не надані будь-які розрахунки фактичного постачання теплової енергії відповідно до Постанови КМУ від 30.10.2015 р. № 1037 «Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря».

Вказує, що відхиляє всі аргументи позивача, оскільки вони не відповідають ст. 77, 78,79 ЦПК України.

Стверджує, що позовну заяву в суд про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подано позивачем 15 липня 2020 року, таким чином, право позиватися до цих осіб Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради має лише за тими зобов`язаннями, які підтверджені належними доказами та виникли з 15 липня 2017 року, за три роки до дати подання позову, щодо тих зобов`язань, які буцімто виникли у співвідповідачів до 15 липня 2017 року, Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради права позиватися не має, оскільки пропустив строки позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_2 просить в позові відмовити в повному обсязі.

25 серпня 2021 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Олександра Костюка надійшли додаткові пояснення на заперечення відповідача ОСОБА_2 , в яких представник зазначає, що обсяг поставленої теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , визначався виконавцем КПП «Теплоенергопостач» IMP ???за формулою у відповідності до постанови КМУ від 30 жовтня 2015 р. № 1037 «Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря». Даною постановою встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії плата за послуги справляється за 1 м. кв. загальної площі згідно з нормативами (нормами) споживання та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості діб надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим ???та, починаючи з часу встановлення лічильника (акт прийняття в експлуатацію комерційного вузла обліку тепла додається), згідно з показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (розрахунок спожитої теплової енергії додається).

Вказує, що відсутність укладеного між сторонами договору не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з опалення, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Така позиція КПП «Теплоенергопостач» IMP узгоджується з викладеним у постанові Верховного Суду України, де Суд зазначас, що «...споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги». Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.03.2018 року № 6-3193ев.18. від 23.05.2018 року у справі № 61-541св.18, від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), від 19.08.2019 року у справі № 226/1437/16-ц, від 25.09.2019 року у справі № 522/401/15-ц, постанові Верховного Суду України від 07.07.2020 року у справі № 14-448цс19 та ін.

Зазначає, що з урахуванням викладеного, посилання ОСОБА_2 на відсутність між сторонами договору щодо послуг теплопостачання є необґрунтованими. Положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Вказує, що необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін.

Зазначає, що листом від 29.05.2019 року ОСОБА_2 зверталася до КПП «Теплоенергопостач» IMP з намірами укласти договір на постачання теплової енергії як зі співвласником квартири номер АДРЕСА_1 . У відповідь підприємством листом від 27.06.2019 № 264 було надано примірник Договору та вказано перелік документів необхідних для його укладення. Проте споживачі не виконали свого обов`язку та не з`явилися для підписання договору.

Наступне звернення з намірами щодо укладення договору датоване лютим 2020 року, тобто поза межами спірного періоду, та і воно не увінчалося успіхом - договір так і не підписаний до цього часу.

Вказує, що таким чином ОСОБА_2 не виконала свого обов`язку та не уклала договору (переоформила рахунок) про надання послуг ЦО.

Зазначає, що відповідачі більше 10 років отримують рахунки з кількістю наданих послуг та їх вартістю на свою адресу при цьому не оплачують їх, отже нехтують обов`язком передбаченим п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Представник позивача вказує, що, аргументи ОСОБА_2 викладені в запереченнях спростовані, а матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що КПП «Теплоенергопостач» IMP надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі, в тому позовна заява підлягає задоволенню.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 жовтня 2021 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на належних: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та прийнято уточнену позовну заяву до належних відповідачів.

18 січня 2022 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Олександра Костюка надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник зазначає, що при обрахунку заборгованості було помилково враховано суму боргу відповідачів поза межами строку позовної давності, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради суму боргу в розмірі 43 612 (сорок три тисячі шістсот дванадцять) гривень 80 копійок за надані в період з 01 листопада 2016 року по 30 листопада 2019 року послуги з централізованого опалення, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради суму судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

У судовому засіданні представник позивача Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради Варченко Анна Олексіївна позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх.

У судовому засіданні 16.01.2025 відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідачі у судове засідання 12.03.2025 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради є виконавцем послуг з централізованого опалення в межах територіальної громади м. Ірпінь відповідно до рішень виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області: від 27 квітня 2012 року № 1894-28-ІІ; від 20 грудня 2012 року № 2651-39-VІ; від 20 грудня 2013 року № 3655-50-VІ; від 11 грудня 2014 року № 4298-62-VІ; від 17 грудня 2015 року № 159-5-VII; від 23 лютого 2017 року № 1878-28-VII; від 28 грудня 2017 року № 3066-44-VII; від 19 грудня 2018 року № 4588-62-VII.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про коригування тарифів на послуги з теплопостачання для І групи споживачів (населення) в зв`язку із збільшенням цін на окремі складові тарифу: «паливо», «електроенергію», «воду», які надає КПП «Теплоенергопостач» № 202 від 23 вересня 2016 року, здійснено коригування двостакових тарифів на послуги з теплопостачання для населення, а саме плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м. кв. загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 27 (двадцять сім) гривень 08 копійок; абонентська плата протягом року 4 (чотири) гривні 40 копійок.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про затвердження тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач» № 238 від 31 жовтня 2017 року, затверджено двостакові тарифи на послуги з централізованого опалення з ПДВ для 1 групи споживачів (населення), а саме плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м. кв. загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 32 (тридцять дві) гривні 57 копійок; абонентська плата протягом року за 1 м.кв. загальної площі на місяць 4 (чотири) гривні 98 копійок.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач» № 40 від 27 лютого 2018 року, затверджено двостакові тарифи на послуги з централізованого опалення з ПДВ для 1 групи споживачів (населення), а саме плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м. кв. загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 33 (тридцять три) гривні 22 копійки; абонентська плата протягом року за 1 м.кв. загальної площі на місяць 5 (п`ять) гривень 95 копійок.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач» № 221/5 від 13 листопада 2018 року, затверджено двоставкові тарифи на послуги з централізованого опалення з ПДВ для 1 групи споживачів (населення), а саме плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м. кв. загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 40 (сорок) гривень 32 копійки; абонентська плата протягом року за 1 м.кв. загальної площі на місяць 6 (шість) гривень 18 копійок.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про коригування тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення, що надаються КПП «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради» № 28/8 від 26 лютого 2019 року, затверджено двостакові тарифи на послуги з централізованого опалення з ПДВ для 1 групи споживачів (населення), а саме плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії за 1 м. кв. загальної площі на місяць (з ПДВ): за спожиту теплову енергію в опалювальний період 39 (тридцять дев`ять) гривень 50 копійок; абонентська плата протягом року за 1 м.кв. загальної площі на місяць 8 (вісім) гривень 08 копійок.

Позивачем надаються послуги централізованого опалення до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 04 грудня 1996 року.

Судом встановлено, що з 2013 року у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживають лише співвласники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Отже, у даному випадку споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_2 є співвласники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які фактично проживають у вказаній квартирі, відтак і отримують житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 13 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р. № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору)є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

Суд з`ясував, що послуги централізованого опалення надавалися позивачем в повному обсязі та належним чином, скарги не надходили, відповідачі не відмовлялись від послуг в установленому порядку та використовували їх для задоволення власних потреб.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за надані послуги ЦО по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (опалювана площа 65,8 кв.м), за період з 01 листопада 2016 року по 30 листопада 2019 року борг відповідачів за надані послуги з централізованого опалення становить 43 612 (сорок три тисячі шістсот дванадцять) гривень 80 копійок.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року всправі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Відповідно до статті 1ЗаконуУкраїни «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідача свідчить про виконання послуг позивачем. Отже, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеними у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15.

Крім того, суд зазначає, що доводи відповідача щодо безпідставності нарахування плати у зв`язку із не укладенням договору та неоднозначністю інформації стосовно площі квартири, яка зазначена в розрахунках заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було.

На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд встановив, що позивач є виконавцем послуг з теплопостачання, які надає до квартири відповідачів, останні від централізованого опалення у встановленому законом порядку не відключилися, є споживачами та отримують вказані послуги, однак не виконують зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим мають заборгованість за період із 01 листопада 2016 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 43 612 (сорок три тисячі шістсот дванадцять) гривень 80 копійок, плата за послуги з теплопостачання нараховувалася відповідачам правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачами не надано, а тому, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 960 (дев`ятсот шістдесят) гривня 50 копійок, з кожної.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9, ) суму боргу за послуги з централізованого опалення в період з 01.11.2016 по 30.11.2019 в розмірі 43 612 гривень (сорок три тисячі шістсот дванадцять) гривень 80 копійок, в рівних частках, а саме по 21 806 (двадцять одній тисячі вісімсот шість) гривень 40 копійок з кожної.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06.06.2025.

Суддя Ю.В. Кравчук