ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Київ

Справа № 367/5411/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10628/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Рябошапки М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єрмак Олег Віталійович, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2025 року (ухвалено у складі судді Горбачової Ю.В., інформація про дату складення повного рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Єрмак Олег Віталійович , до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т. 1 а. с. 62) просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання двох малолітніх дітей, визначених постановою Київського апеляційного суду в цивільній справі № 367/3394/19 у розмірі 100 863,16 грн за період з 01.07.2019 по 25.05.2022, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що 09.04.2005 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/3394/19.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.05.2019 рішенням Ірпінського міського суду Київської області, зміненим Постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2020, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у розмірі 1 600 гривень на кожну дитину.

На підставі вказаного судового рішення Ірпінським MB ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження.

Вказувала, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, про що свідчить розрахунок заборгованості від 27.07.2022.

У зв`язку з чим сукупний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 61 804,27 грн, який було розраховано за формулою (А1 * 1% * Q1) + (A2 * 1% * Q2) +….(А93 * 1 % * Q93).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ірпінський міський суд Київської області рішенням від 29 січня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, Єрмак О.В. в інтересах ОСОБА_1 17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновки, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність доказів і розрахунку пені за період з 01.07.2019 по 06.07.2020, оскільки до матеріалів долучено деталізований розрахунок заборгованості та пені, обрахований відповідно до усталеної практики Верховного Суду.

Зазначає, що обов`язок батьків утримувати дитину виникає з моменту народження, а не з моменту набрання рішенням суду щодо визначення розміру такого утримання законної сили, а тому пеня має нараховуватися за кожен день прострочення відповідно до ст. 196 СК України незалежно від того, коли аліменти були присуджені.

Зауважує, що суд не надав належної оцінки тому факту, що сам відповідач у межах розгляду справи № 367/4531/19 двічі частково визнавав позов про стягнення із нього аліментів (у суді першої інстанції - в розмірі 2 600 грн на 2 дітей, в суді апеляційної інстанції - 3 200 грн). При цьому фактично він сплачував менші суми, що свідчить про недобросовісну та суперечливу поведінку, яку суд не оцінив.

Тобто діючи розумно та у своїх інтересах відповідач повинен був не чекаючи рішення суду сплачувати визнаний ним розмір аліментів. У той час, відповідно до розрахунку заборгованості від 27.07.2022 відповідач, починаючи з 18.09.2019 і до березня 2020 року сплачував від 2 000 до 2 015 грн, тобто не доплачуючи в місяць по 600 грн аліментів, які визнав та просив суд з нього стягнути.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Уманець С.Г. проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити через необґрунтованість викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Єрмак О.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити її вимоги з підстав, викладених у скарзі та позовній заяві.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, просив її відхилити через безпідставність викладених у ній доводів з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2020 року у справі № 367/3394/19 було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , зареєстрований 09.04.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією рішення.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2005 року та НОМЕР_2 від 21 вересня 2010 року, відповідно.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі № 367/4531/19 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, вирішено:

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп, починаючи з дня подання заяви до суду, а саме: 06.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп., починаючи з дня подання заяви до суду, а саме: 06.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у справі № 367/4531/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково, змінено рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2020 року в частині визначення розміру аліментів стягуваних із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши розмір аліментів з 2 000,00 грн до 1 600,00 (одна тисяча шістсот) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копією постанови.

Згідно з розрахунком (перерахунком) заборгованості від 27 липня 2022 року, складеним державним виконавцем Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіною Л.В., загальний розмір заборгованості боржника (відповідача) ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 27.07.2022 становить 4 507,84 грн.

До липня 2020 року позивачем добровільно сплачувалися грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, а після набрання чинності постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, у розмірі що перевищував щомісячний платіж. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2022 у боржника (відповідача) ОСОБА_3 вже була відсутня.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що:

- відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти;

- остаточний розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей був визначений постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у справі № 367/4531/19, а тому позивач не надав належних обґрунтувань та доказів щодо нарахування позивачем пені на заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2019 по 06.07.2020, тобто по день набрання рішенням законної сили;

- позивач фактично розраховав пеню за період з дня пред`явлення позову і до дня набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили та звернення рішення до примусового виконання, проте жодних відомостей, будь-якого обґрунтування та доказів на підтвердження того факту, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, позивачем не наведено. Усі доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог зводяться до особистого переконання в тому, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, та посилань на розрахунок заборгованості від 27.07.2022;

- оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також вираховуючи той факт, що суд не вбачає вини відповідача ОСОБА_3 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за заявлений позивачем період, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вказує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

У постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі № 362/4462/16-ц зроблено висновок, що «сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника».

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22 вказано, що до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив і це підтверджується матеріалами справи й не заперечується сторонами, що остаточний розмір аліментів на утримання двох дітей визначено постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, а тому обов`язок відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі виник саме з цієї дати.

Те, що відповідач визнавав у суді першої інстанції аліменти у загальному розмірі 2 600 грн на двох дітей та 3 200 грн - в апеляційній інстанції не свідчить про те, що відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти у такому розмірі до набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили.

Як правильно встановлено та вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, протягом усього часу, що тривав суд щодо розміру аліментів, відповідач сплачував аліменти в розмірі 2000-2015 грн. При цьому, після липня 2020 року відповідач почав сплачувати аліменти в більшому, ніж присуджено судом розмірі, що свідчить про добросовісність його поведінки, спрямованою на погашення тієї заборгованості, що виникла до набрання рішення суду про визначення розміру аліментів законної сили, із одночасним виконанням такого рішення за поточні місяці.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи скаржника про суперечність та недобросовісність поведінки відповідача, оскільки за встановлених обставин справи саме позивач недобросовісно прагне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за той період, коли чітко встановленого (у контексті розмірі) обов`язку відповідача не існувало, тобто до 06 липня 2020 року.

Безпідставними, в частині обґрунтування необхідності стягнення пені за прострочення сплати аліментів, є також доводи про те, що відповідний обов`язок відповідача існує із самого факту народження дітей та не залежить від набрання рішення про стягнення аліментів законної сили з огляду на таке.

Дійсно, обов`язок батьків утримувати дитину є загальним (ч. 1 ст. 180 СК України) та додаткового підтвердження (встановлення) рішенням суду не потребує. Разом із цим, у випадку спору між батьками щодо розміру такого утримання, у тому числі після припинення шлюбних відносин, обов`язок боржника сплачувати аліменти на утримання дітей у певному (визначеному судом) розмірі виникає саме з дня набрання таким рішенням суду законної сили.

Колегія суддів звертає особливу увагу скаржника на те, що відповідач виконував свій обов`язок щодо утримання дітей і до набрання рішенням законної сили, проте у розмірі, що виявився меншим ніж потім встановить суд. При цьому обставина визначення судом більшого розміру аліментів не може свідчити про ухилення відповідача від сплати такого розміру аліментів за періоди до набрання відповідним рішенням законної сили.

До ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують. Зокрема, доводи про неналежне виконання обов`язків відповідача щодо утримання дитини не можуть бути враховані судом через їх неналежність до цієї справи, у якій розглядається питання про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів тільки на позивача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єрмак Олег Віталійович, - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 03 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова