Єдиний унікальний номер справи № 369/8700/24
Провадження №22-ц/824/7918/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної події,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позову зазначила про те, що 19 лютого 2024 року о 19:25 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHERRY TIGO, д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Соборна, 140 в с. Софіївська Борщагівка Київської області, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем КІА Sportage ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою місцевого суду від 01.04.2024 року винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у АТ «СК «ІНГО». Вартість відновлювального ремонту склала 160 538 гривень 83 коп. АТ «СК «ІНГО» відшкодувало частину матеріального збитку в межах ліміту своєї відповідальності в розмірі 70 904 грн. 10 коп. За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту в розмірі 89 634,73грн.

Крім того, відповідач повинен відшкодувати вартість послуг ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 грн., а також вартість правових послуг в розмірі 28 000 грн.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь частину вартості відновлювального ремонту автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , що не була відшкодована страховою компанією, в розмірі 89 634 грн. 73 коп.; вартість послуг ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 28 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 241,65 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача: вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , що не була відшкодована страховою компанією в розмірі 59 315, 10 грн.; вартість послуг спеціаліста оцінювача ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 833,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 05 лютого 2025 року відповідач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими. У зв`язку з цим апелянт просила скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 27 207, 40 грн., та вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача судового збору в розмірі 1 816, 80 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., в задоволенні решти вимог відмовити.

31 березня 2025 року до апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила оскаржуване судове рішення залишити без змін.

У судове засідання, призначене на 24.04.2025 рок, з`явився представник позивача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного:

Судом встановлено, що 19 лютого 2024 року о 19:25 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHERRY TIGO НОМЕР_1 на вул. Соборна, 140 в с. Софіївська Борщагівка Київської області, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем КІА Sportage ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення (364/3510/24 від 01.04.2024) винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 .

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зазначив, що сума матеріального збитку, завданого майну позивача, перевищує розмір страхової суми, яка була виплачена страховиком, тому у ОСОБА_1 як особи винної у вчиненні ДТП, виникла відповідальність зі сплати матеріальної шкоди. У зв`язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (101 223,73грн), вартістю відновлювального ремонту (160 538,83 грн), а саме матеріальна шкода в розмірі 59315,10 грн.

Як убачається з апеляційної скарги, переважна більшість її доводів фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

Таким чином, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 160 538, 83 грн., вартість матеріального збитку -101223, 73 грн. Вказана сума підтверджена Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №162/04-24 від 06.05.2024 року та Ремонтною калькуляцією № 162/04-24 від 01.05.2024 року.

Апелянт зазначає, що калькуляція відновлювального ремонту складена за допомогою програмного комплексу «AudaNet» компанії «Аудатекс Україна», в якій врахована вартість ПДВ 20%.

Колегія суддів критично відноситься до вказаного твердження.

Відповідно Ремонтної калькуляції № 162/04-24 від 01.05.2024 року зазначена вартість робіт під час ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля. Окремими колонками у вказаній калькуляції зазначено список запчастин, найменування та вартість. Також зазначено вартість всього ремонту, однак жодного посилання на обрахування вартості робіт чи переліку товарів із зазначенням ціни чи суми з ПДВ вказана калькуляція не містить.

Інших доказів на підтвердження вказаної позиції апелянт до суду не надав, тому суд першої інстанції правильно зазначив, що підстави для зменшення розміру відшкодування на ставку ПДВ відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько