Справа № 548/367/25
Провадження № 2/548/300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

26.05.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лідовець Т. М.,

за участю секретаря судового засідання- Манжос Т. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

У лютому місяці 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що він є опікуном трьох дітей: 1) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , повторно видане 08.12.2017) згідно з розпорядженням Хорольської РДА від 12.02.2020 № 34; 2) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , повторне видане 07.11.2017) згідно з розпорядженням Хорольської РДА від 23.05.2019 № 62; 3) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , повторно видане 31.10.2017) згідно з розпорядженням Хорольської РДА від 28.05.2020 № 107.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09.10.2020 у справі 741/193/20 матір вказаних дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавлено батьківських прав щодо її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти на даний час перебувають під опікою ОСОБА_1 та проживають разом з ним. Відповідач ухиляється від обов`язку, передбаченого статтею 180 СК України, щодо утримання своїх дітей.

Керуючись статтями 121, 141, 180 182 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 17.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачці право на подання відзиву на позовну заяву.

Судові засідання 10.04.2025 та 06.05.2025 були відкладені за клопотанням відповідача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_6 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належно був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. До початку розгляду справи надіслав заяву, в якій вказав, що підтримує позов, просить його задовольнити та провести розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Правом на відзив не скористалася.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 згідно із довідкою, виданою лікарем-психіатром КП «Семенівська лікарня», перебуває на «Д» обліку в психіатричному кабінеті КП «Семенівської лікарні» Кременчуцького району по причині захворювання з діагнозом F 70.1. ОСОБА_2 не працює, джерел доходу не має, нерухомого майна на праві власності не має.

Заслухавши представника відповідачки, дослідивши докази в справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положенням частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 07.11.2017; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 08.12.2017; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 31.10.2017 (7-10).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 23.05.2019, № 62 ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_4 та визначено місце проживання дитини у родині опікуна (а.с. 13).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 28.05.2020, № 107 ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_5 та визначено місце проживання дитини у родині опікуна (а.с. 14).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 34 від 12.02.2020 ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_3 та визначено місце проживання дитини у родині опікуна (а.с. 15).

Відповідно до довідки про склад сім`ї у житловому або зареєстрованих приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради від 26.12.2024, вих. № 09-08/9/313, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають у родині ОСОБА_1 за адресою; АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09.10.2020 у справі 74/193/20 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . А також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 10 листопада 2020 року (а.с. 10-12).

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 29.04.2025 інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі на ім`я ОСОБА_2 відсутні (а.с. 61).

Відповідно до довідки, виданої лікарем-психіатром від 14.04.2025, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на «Д» обліку у КП «Семенівська лікарня» Кременчуцького району по причини захворювання з діагнозом F 70.1 (а.с. 61).

Згідно із частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною другою статі 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (частина третя статті 166 СК України).

Положенням частин першої та другої статті 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положенням частини першої статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу передбачено можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення особи до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначених законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі 918/150/19, від 26.01.2022 у справі № 921/787/20, від 13.09.2022 у справі 918/1222/21 та інших.

Зі встановлених правовідносин у справі вбачається, що право дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на аліменти від матері, яка не проживає з дітьми, є захищеним. Оскільки рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09.10.2020 у справі 74/193/20 на користь дітей з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили, не було скасоване та змінене.

Позивач, звертаючись до суду, просив стягнути аліменти на його користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Отже, повторне вирішення спору щодо утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом стягнення аліментів з тієї ж самої особи відповідача ОСОБА_2 є безпідставним.

Невиконання рішення суду у справі не є підставою для повторного пред`явлення позову.

З огляду на викладене, позов є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду про заміну сторони виконавчого провадження або стягувача у виконавчому листі, відповідно до статті 442 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12,13,76-81,133,259,263-268, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса ресєтрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 02 червня 2025 року.

Суддя Т. М. Лідовець