Справа № 639/1181/25
Провадження № 2/639/857/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

при секретарі Лапко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу №639/1181/25 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2025 року представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 51 225,17 грн., з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, та стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 491,99 грн., 3% річних у сумі 944,24 грн., а також судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ним, станом на 01.02.2025 виникла заборгованість у розмірі 51 225,17 грн., з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідачів інфляційні втрати в сумі 2 491,99 грн., 3% річних у сумі 944,24 грн.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Призначено судове засідання. В задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

25 березня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого повідомлено, що позивач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав суду належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, доказів про фактично надані відповідачу комунальні послуги, їх перелік, вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості, а також докази саме надання таких послуг. У позові надана інформація, яка містить лише перелік послуг, які входять в розуміння «послуги теплопостачання», та щомісячне нарахування по АДРЕСА_1 , однак, вона не містить відомостей про конкретні послуги, які були фактично надані позивачем відповідачу в спірний період та розмір плати за кожну надану таку послугу, норми споживання, режим надання послуг. Щомісячне нарахування по квартирі зазначене в загальній сумі без вказівки на складові такого розміру нарахування. При цьому, позов не містить розрахунку про складові послуги з теплопостачання, які фактично надавались за адресою АДРЕСА_1 , та вартість кожної з них. Також, якими доказами окрім тверджень самого позивача підтверджується надання повного обсягу послуг позивачем в інші місяці нарахування їх вартості, які входять до заявленого позивачем періоду та можно віднести до заперечення надання мені послуг теплопостачання, та немає у позові дійсного обсяга наданих послуг.Вимоги позивача, що викладені в позовній заяві є необґрунтованими, безпідставними та незаконними. Обставини, на які позивач посилається - мають суб`єктивний характер та не відповідають об`єктивній дійсності.У позові неможливо встановити чи відповідають нарахування заборгованості, оскільки позивачем не надано розрахунку сум заборгованості окремо за кожною з послуг, що свідчить про порушення вимог статті 81 ЦПК України, не доведені обставини фактичного надання відповідачу житлово-комунальних послуг у позадоговірному порядку не можливо встановити час, з якого вказані послуги почали фактично надаватись позивачем відповідачу, також, позивачем не доведено досягнення згоди щодо обсягу та ціни наданих послуг тощо (ч. 1 ст. 638 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ГУ, Закон України «Про захист прав споживачів»). Оскільки відповідач не зареєстрований в квартирі по АДРЕСА_1 та в квартирі відсутній лічильник на послуги гарячої води, тому сума сплати за гарячу воду формується на основі кількості зареєстрованих у квартирі осіб та нарахування за послуги гарячої води потрібно відмінити, бо послуги за надавання гарячої води сплачує по місцю реєстрації. Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних зроблен на власний розсуд , оскільки оплата житлово-комунальних послуг проводиться щомісячними платежами, тому інфляційні втрати та три відсотка річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо. Просив застосувати строки позовної давності та у позові відмовити.

30 травня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення згідно яких повідомив, що позивачем надано достатню необхідну інформацію щодо постачання теплової енергії та постачання гарячої води в квартиру, власником якої є відповідач. Нарахування проведено згідно чинних у кожному періоді тарифів та норм споживання, інформація про які наведена у доданої до позову відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу. Крім того, на адресу відповідача щомісячно доставляються рахунки на оплату, що містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством Відповідач у відзиві на позовну заяву робить висновок про безпідставність позовних вимог не надаючи жодних доказів на спростування доказів позивача. Відповідач стверджує, що, оскільки він не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , а сума оплати за гарячу воду формується за відсутності лічильника на основі кількості зареєстрованих осіб, то нарахування за послуги постачання гарячої води треба відмінити. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Відповідач вищевказаного обов`язку не виконав, отже, за відсутності приладу обліку споживання гарячої води, позивачем правомірно здійснено нарахування за постачання гарячої води на одну особу згідно норм споживання (3 м.куб. на особу на місяць згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2016 № 901). Відповідачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів відсутності у квартирі мешканців. На думку позивача, при вирішенні питання про застосування позовної давності до позовних вимог у цій справі, необхідно враховувати те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- Со^2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. на час дії встановленого карантину строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-ІХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що заборгованість за позовом виникла з 01.12.2018 підстави для застосування позовної давності до позовних вимог відсутні. Відповідач, заперечуючи нарахування, виконані позивачем, не надає відповідних контр-розрахунків на спростування правильності розрахунків позивача. Представник позивача Суржан Р.Д., який діє на підставі довіреності від 05.09.2023 № 01-40/9513/109, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив у позові відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез?явившихся сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, з 01.12.2021 на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31.10.2021 року (а.с. 13-17).

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць.

Відповідно до п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний, період (п. 52).

Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів датою їх акцептування є 01.12.2021 року, тобто факт отримання послуг.

Окрім того, з 01.07.2022 набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та Поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування, та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022 (а.с. 13-17).

Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладання договору.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Окрім того, відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим Договором.

Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п. 13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п. 14).

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п. 15).

Згідно з п.п. 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін (п. 31).

Так, судом встановлено, що згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24 лютого 2025 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні (а.с. 19).

Разом з цим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за надані комунальні послуги КП «ХТМ», відповідач є споживачем послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 9,10).

За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг у розмірі 51 225,17 грн., з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025(а.с. 7-8, 9,10).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена.

У відповідності до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач.

Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21липня 2005 року №630.

Відповідно до п. 18 вищезазначених правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач заперечуючи проти нарахованої заборгованості за комунальні послуги посилався на те, що у позові надана інформація, яка містить лише перелік послуг, які входять в розуміння «послуги теплопостачання», та щомісячне нарахування по АДРЕСА_1 , однак, вона не містить відомостей про конкретні послуги, які були фактично надані позивачем відповідачу в спірний період та розмір плати за кожну надану таку послугу, норми споживання, режим надання послуг. Щомісячне нарахування по квартирі зазначене в загальній сумі без вказівки на складові такого розміру нарахування. При цьому, позов не містить розрахунку про складові послуги з теплопостачання, які фактично надавались за адресою АДРЕСА_1 , та вартість кожної з них. Крім того, відповідач не зареєстрований в квартирі по АДРЕСА_1 та в квартирі відсутній лічильник на послуги гарячої води, тому сума сплати за гарячу воду формується на основі кількості зареєстрованих у квартирі осіб та нарахування за послуги гарячої води потрібно відмінити, бо послуги за надавання гарячої води сплачує по місцю реєстрації.

Представник позивача в свою чергу зазначив, що на адресу відповідача щомісячно доставляються рахунки на оплату, що містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Як зазначає представник позивача, відповідач вищевказаного обов`язку не виконав.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо не проживання мешканців в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявності приладу обліку споживання гарячої води за вказаною адресою, не надано жодних належних та допустимих доказів.

Разом з цим,відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як власник квартири за адресою АДРЕСА_1 , враховуючи відсутність приладу обліку споживання гарячої води за сказаною адресою, зобов?язаний оплачувати комунальні послуги.

Отже судом встановлено, що відповідач, отримуючи надані йому послуги з теплопостачання, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за дані послуги у розмірі 51 225,17 грн., з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025(а.с. 7-8, 9, 10).

Позивач також просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 2 491,99 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 944,24 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. (а.с. 11).

Таким чином, заборгованість по сплаті за послуги за надані комунальні послуги у розмірі 51 225,17 грн., індекс інфляції за час прострочення у розмірі 2 491,99 грн. та 3 % річних у сумі 944,24 грн.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог КП «Харківські теплові мережі».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

В свою чергу від позивача надійшла заява, згідно якої він просив у разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк застосувати лише до 02.04.2017, оскільки під час дії карантину та воєнного стану в Україні продовжуються строки визначені ст. 257 ЦПК України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину, строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-IХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.

Разом з цим, як вбачається з позовних вимог заборгованість за надані послуги виникла з 01.12.2018, а отже підстави для застосування позовної давності до позовних вимог відсутні.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги у розмірі 51 225,17 грн., з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, розмір яких розрахований за період з 01.03.2019 по 01.11.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01.03.2019 по 01.11.2021 на адресу: АДРЕСА_1 , боржнику нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 2 491,99 грн та 3% річних у сумі 944, 24 грн (а.с.11).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти складеного позивачем розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Однак, відповідач не надає відповідних контр-розрахунків на спростування правильності розрахунків позивача.

Суд погоджується з наданим розрахунком позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання за період з 02.04.2017 по 31.12.2021 у сумі 44 971,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 004,06 грн. та 3 % річних у розмірі 1 226,47 за період з 01.01.2019 по 31.12.2021, а всього 49 201,75 грн.

Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім відповідно до платіжного доручення №3448 від 14 лютого 2025 року у розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 1)

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 грн.

Однак, доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати у розмірі 80, 00 грн. суду не надано, а отже витрати у розмірі 80,00 грн. ятягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 265 ЦПК України, ст. ст. 317, 322, 625 ЦК України, ст. 162 ЖК Української РСР, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005. №630, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 51 225,17 грн. (п?ятдесят одна тисяча двісті двадцять п?ять гривень 17 копійок), з яких: 41 712,65 грн. - за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2018 по 31.01.2025; 940,80 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.06.2022 по 31.01.2025; 6 332,60 грн. за послуги с постачання гарячої води за період з 01.12.2018 по 31.01.2025, 545,28 грн. за абонентську плату зі Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 по 31.01.2025, 1 278,13 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, 415,71 грн. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати в сумі 2 491,99 грн. (дві тисячі чотириста дев?яносто одна гривня 99 копійок), а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 944,24 грн. (дев?ятсот сорок чотири гривні 24 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.06.2025

Найменування сторін:

Позивач:

- Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, , р/р НОМЕР_2 , ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823;

Відповідач:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя В. В. Труханович