Справа № 450/1815/23
Провадження № 2/302/16/25
02.06.2025 селище Міжгір?я Закарпатської області
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді Пухальського С. В.,
за участю секретарів судового засідання Сита Л. М., Митряк І. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 17 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до нього із проханням надати у тимчасове безоплатне користування належний йому на праві власності транспортний засіб Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Під час керування вказаним транспортним засобом, відповідач порушив правила дорожнього руху, у зв`язку з чим виникла дорожньо-транспортна пригода.
Позивач стверджує, що внаслідок зазначених дій йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 255 485,83 грн, з яких: 248 385,83 грн вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля; 7100,00 грн вартість послуг евакуатора, яку просив стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, яку обґрунтовує фактом пошкодження належного йому автомобіля (відсутність транспортного засобу викликало незручності у повсякденному житті).
Ухвалою суду від 25.09.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 114-115).
Ухвалою суду від 30.11.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 134).
Ухвалою суду від 14.12.2023 зупинено провадження по справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (т. 1 а.с. 141-142).
09.05.2025 до суду надійшла інформація з військової частини НОМЕР_2 відповідно до якої місце перебування старшого солдата ОСОБА_2 командуванню військової частини невідоме (т. 1 а.с. 164).
Згідно наказу командира військової частини від 26.03.2025 № 88, старшого солдата ОСОБА_2 визнано таким, який не вийшов на службу без поважних причин та самовільно залишив частину, з 14.03.2025 йому припинено виплату грошового забезпечення (т. 1 а.с. 165).
Ухвалою суду від 16.05.2025 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 167).
Представник позивача подав заяву з проханням розгляду справи без його участі та участі його довірителя. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т. 1 а.с. 139).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать дані щодо отримання ним судової повістки та копії ухвали про поновлення провадження у справі, спрямованих на повідомлену ним електронну адресу (т. 1 а.с. 170-171).
Згідно пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить таких висновків.
Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Однією із основних засад (принципу) цивільного судочинства є диспозитивність, який відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України пролягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається нижченаведене.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 16-17).
17.02.2023 о 18 год 05 хв, на ділянці автодороги «Долина-Хуст» 57 км в с. Верхній Бистрий Хустського району Закарпатської області, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості, з`їхав з дороги у річку внаслідок чого т/з зазнав механічних пошкоджень, чим водій порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08.03.2023 у справі № 302/364/23 (провадження № 3/302/95/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (т. 1 а.с. 109-110).
28 лютого 2023 року між позивачем (Замовник) та ТзОВ фірма «Експертиза» в особі судового експерта Галамай Ярослав Іванович (Виконавець) було укладено Договір № 200 про виконання судової експертизи. Відповідно до п. 1.1. цього Договору, виконавець виконує судову авто товарознавчу експертизу автомобіля Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з наданням за його результатами Висновку експерта, а Замовник оплачує за проведення експертизи. Вартість договору становить 4500,00 грн без ПДВ (п.2.1. Договору). Цей договір укладено 28 лютого 2023 року і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.5.1.) (т. 1 а.с. 21-22).
Згідно висновку експерта № 24 за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору № 200 від 28 лютого 2023 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 17.02.2023, з врахуванням результатів його обстеження 28.02.2023, в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 248 385, 83 грн (т. 1 а.с. 23-81).
Як вбачається з Акту надання послуг № 6 від 23.02.2023, ОСОБА_1 було проведено оплату вартості послуг евакуатора по напрямку с. Верхній Бистрий м. Львів, автомобіля марки Skoda, Модель Fabia, номер НОМЕР_1 , в сумі 7 100 грн на користь виконавця ФОП ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 20).
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).
Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 Постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачу матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження належного останньому автомобіля й доказів протилежного суду не представлено.
За таких обставин та з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду на загальну суму 255 485,83 грн, з яких: 248 385,83 грн вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля; 7100,00 грн вартість послуг евакуатора.
При вирішенні питання обґрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з такого.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення завданої йому моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, яку обґрунтовує фактом пошкодження належного йому автомобіля, незручностями у повсякденному житті обумовленими відсутністю транспортного засобу.
Частиною 1 статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 ЦК України).
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд доходить висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 5 000,00 грн, визначеної на засадах розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи такий розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення.
З огляду вищенаведеного, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, аналізуючи надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.
Отже з відповідача необхідно стягнути витрати на виконання судової експертизи для визначення матеріального збитку в розмірі 4 500,00 грн на користь позивача.
Згідно з положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2604,73 грн. (задоволена частина позову 260 485,83 х 100 : 275 485,83 (ціна позову) = 94,55 %). Розрахунок судового збору, що підлягає стягненню: 2754,87 (сплачена сума) х 94,55 % = 2604,73.
В позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який становить 34 500,00 грн, з яких: 30 000,00 грн витрати на правову допомогу та 4500,00 грн витрати на судову експертизу, останні з яких підлягають стягненню на підставі даного рішення.
14.12.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про намір подати докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає необхідним на виконання вимог частини 8 статті 141 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.
Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , 255 485,83 грн (двісті п?ятдесят п?ять тисяч чотириста вісімдесят п?ять гривень та 83 копійки) матеріальних збитків, 5 000,00 грн (п?ять тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди, 4500,00 грн витрати на проведення експертизи та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2604,73 грн (дві тисячі шістсот чотири гривні та 73 копійки).
В іншій частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 червня 2025 року на 10.30 год у приміщенні Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Повний текст судового рішення складено 02 червня 2025 року.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Пухальський С. В.