Справа № 0907/2-4986/2011
Провадження № 22-ц/4808/752/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.,

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»,

заінтересована особа - Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє Ружицький Віталій Миколайович,

на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року, постановлену судом у складі судді Бородовського С.О.,

за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» правонаступником якого є ТОВ «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом,

в с т а н о в и в:

В травні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання дублікату виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, виданого19 квітня 2018 року у справі №0907/2-4986/2011 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.04.2007 року в сумі 2 219 120,40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, боржник ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.04.2007 року від 12.04.202007 року в сумі 2219120.19 грн. Рішення набрало законної сили 20 квітня 2012 року.

23 травня 2012 року видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до 21 квітня 2013 року.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року, 19 квітня 2018 року видано дублікат виконавчого листа 3907/2-4986/2011 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2021 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія».

В подальшому новий стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось із заявою від 14 травня 2021 року до органу ДВС про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено оригінал дублікату виконавчого листа від 19.04.2018 року.

20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження №65502449 відносно ОСОБА_3 про стягнення коштів за судовим рішенням.

Заявник вважає, що ТОВ «Українська факторингова компанія» (стягувач) звернулось до органу державної виконавчої служби із заявою про виконання дублікату виконавчого листа від 19 квітня 2018 року з пропуском як річного строку, визначеного ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 року) в редакції від 01 січня 2012 року, так і трирічного строку, визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, що з врахуванням змісту ст.432 ЦПК України та правових висновків, викладених у постановах ВС від 19.01.2023 року у справі №824/2/23, від 29.08.2023 року у справі №750/13697/21 є підставою для визнання дублікату виконавчого листа від 19.04.2018 року таким, що не підлягає виконанню з інших причин пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Крім того, заявник посилається на те, що 18 березня 2021 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ОСОБА_3 було укладено договір про виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року, який регламентує порядок виконання зобов`язань сторонами за кредитним договором та договором поруки №0/1П. На виконання умов договору боржником було сплачено обумовлену суму коштів, кредитором видано довідку від 30.12.2021 року про припинення дії за кредитним договором та договором поруки. Тобто, обов`язок заявника, як боржника, перед кредитором відсутній, що за змістом ст.432 ЦПК України є також підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа Івано-Франківського міського суду, виданого 19.04.2018 року у справі №0907/2-4986/2011.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 , в інтересах якого діє Ружицький В.М., посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що 23 травня 2012 року видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до 21 квітня 2013 року.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.05.2018 року встановлено, що первинний виконавчий лист №0907/2-4986/2011 було повернуто стягувачу АТ «УкрСиббанк» 16 червня 2016 року. Після чого банк повторно звернув цей же виконавчий лист до виконання з огляду на те, що 29 червня 2016 року відкрито виконавче провадження №51529048.

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року 20 квітня 2018 року видано дублікат виконавчого листа №0907/2-4986/2011 року, що підтверджується записом у довідковому листі матеріалів справи. Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа звертався державний виконавець 05 лютого 2018 року, зі змісту якої можна дійти висновку, що виконавче провадження №51529048 існувало, однак відсутній виконавчий лист, який втрачено. Щодо матеріалів ВП 51529048, то не має змоги ознайомитись із ними, оскільки такі знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання в архіві.

Дублікат виконавчого листа знаходиться в матеріалах іншого виконавчого провадження ВП №65502449, такий дублікат виконавчого листа не містить жодних інших записів, дописів, окрім тих, що були вчинені судом при його видачі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія».

19 травня 2021 року новий стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось із заявою від 14 травня 2021 року до органу ДВС про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено оригінал дублікату виконавчого листа від 19 квітня 2018 року.

20 травня 2021 року постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрито ВП №65502449 відносно ОСОБА_3 про стягнення коштів за судовим рішенням від 06 квітня 2012 року в розмірі 2219120,40 грн та інших сум грошових коштів.

Скаржник посилається на те, що стягувачем пропущено строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Скаржник посилається на те, що заява державного виконавця від 05 лютого 2018 року про видачу дублікату виконавчого листа подавалась в межах триваючого виконавчого провадження ВП № 512529048, то, відповідно і питання поновлення строків на звернення його до виконання не вирішувалось, про що вказав Івано-Франківський апеляційний суд в постанові від 31 травня 2018 року. Наведеним в повній мірі спростовується висновок суду першої інстанції з приводу того, що кредитором не було пропущено строків звернення виконавчого документу до виконання, а питання видачі дублікату вже досліджувалось судом, оскільки в 2018 році вирішувалось питання про дотримання строків звернення до виконання первинного виконавчого листа у ВП №51529048, а не дублікату у ВП №65502449, що мало місце вже у травні 2021 року.

Зазначив, що у 2018 році досліджувалось питання на предмет дотримання строків на звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, а не дотримання строків на звернення до виконання такого дублікату, що судом не враховано.

Стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до органу ДВС із заявою про виконання дублікату виконавчого листа від 19 квітня 2018 року тільки 19 травня 2021 року з пропуском строку для пред`явлення виконавчого листа.

Суд не врахував, що між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено договір про виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 12 квітня 2007 року, який регламентує порядок виконання зобов`язань сторонами за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року та договором поруки №0/1П. На виконання умов договору боржниками було сплачену обумовлену суму коштів і, як наслідок, кредитором видано довідку від 30.12.2021 року №3012 про припинення дії кредитного договору №0 від 12.04.2007 року та договором поруки №0/1П.

Скаржник зазначив, що обов`язок заявника як боржника перед кредитором відсутній, що за змістом ст. 432 ЦПК України є також підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції не надав оцінки даній підставі для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, скаржник звертає увагу суду на процесуальні порушення, допущенні судом першої інстанції. 03 квітня 2025 року відбулось судове засідання, в якому представником заявника було надано пояснення по суті поданої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Окрім пояснень, сторона заявника мала намір надати для огляду оригінали документів, зокрема, договір від 18.04. 2021 року, довідку від 31.12.2021 року, квитанції. Проте, судом було оголошено перерву та після завершення звукозапису повідомлено, що наступне засідання відбудеться орієнтовно наступного тижня, про час та дату повідомиться додатково. Однак, як було з`ясовано згодом, під час намагання уточнити дату наступного судового засідання, представнику заявника повідомлено, що вже є виготовлена ухвала від 03 квітня 2025 року. Суд першої інстанції оголосивши перерву, всупереч процесуальному закону (ст.240 ЦПК України), в порушення прав та інтересів заявника, замість проведення наступного засідання ухвалив рішення по суті заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 Ружицький В.М. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання повідомлена належним чином. На адресу ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції направлялись судові повістки-повідомлення, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч. 8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, місце та час судового засідання.

Представник стягувача ТОВ «Українська факторингова компанія» в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Представник Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України,колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала, вказаним вимогам не відповідає

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України» (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року)).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України № 2» (Gurepka v. Ukraine) (No. 2), заява № 38789/04, § 23, ЄСПЛ)).

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь у ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом.

В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі «Трудов проти росії» (Trudov v. russia), заява № 43330/09, § 25, 27)).

Відповідно до ст.240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання в порядку, визначеному цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.

Скаржник посилається на порушення судом першої інстанції ст.240 ЦПК України, оскільки 03 квітня 2025 року розглядалася справа, після оголошення перерви по справі суд не повідомив скаржника про дату та час проведення наступного судового засідання, натомість йому стало відомо, що 03 квітня 2025 року після перерви суд ухвалив судове рішення.

Згідно протоколу судового засідання від 03 квітня 2025 року після стадії дослідження доказів, судом було оголошено перерву.

Технічним записом судового засідання від 03 квітня 2025 року підтверджується, що по справі судом було оголошено перерву. При цьому ні протокол судового засідання, ні технічний запис судового засідання не містить відомостей про те, що учасникам справи судом було повідомлено дату та час судового засідання після перерви.

Натомість в матеріалах справи наявна ухвала Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2025 року, яку постановлено за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, яка розглядалася 03 квітня 2025 року та по якій було оголошено перерву.

Із змісту частини третьої статті 240 ЦПК України можна зробити висновок, що: обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу; невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час наступного судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ст.240 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що вже існує судове рішення щодо встановлення правових підстав для видачі дублікату виконавчого документу, а питання строку пред?явлення виконавчого документу до виконання належить до предмету судового розгляду на час видачі дублікату виконавчого листа. Судом вже здійснювався судовий розгляд питання існування права вимоги за кредитним договором, 11 січня 2023 року було подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за обставин, які зазначені у заяві.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. Рішення набрало законної сили 23 лютого 2017 року.

Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 22 грудня 2015 року виконавчий лист №0907/2-4986/2011, виданий 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи було повернуту.

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 29 червня 2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №0907/2-4986/2011 виданий 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення ВП №51529048.

31 січня 2018 року Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.03.2018 року заяву Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №0907/2-4986/2011року, виданого Івано-Франківським міським судом від 21.05.2012 року задоволено, яка постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2018 року залишена без змін, видано дублікат виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого Івано-Франківським міським судом від 21.05.2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Ухвала набрала законної сили 31.05.2015 року.

10 квітня 2018 року Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року.

20 квітня 2018 року Івано-Франківським міським судом видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі №0907/2-4986/2011року, про, що є відмітка на обкладинці справи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2021 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» під час виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2012 року по цивільній справі №0907/2-4986/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 січня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня вказана заява повернута заявнику без розгляду.

15 травня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

ТОВ «Українська факторингова компанія» 14 травня 2021 року звернулась до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ВП №65502449 від 20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого 19.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне обслуговування. Стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія», боржник ОСОБА_3 .

Між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 18 березня 2021 року було укладено договір про виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року.

Згідно довідки ТОВ «Українська факторингова компанія» від 30.12.2012 року кредитний договір №0 укладений між ОСОБА_2 та договір поруки, укладений між ОСОБА_3 припинили свою дію з 30.12.202 року у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 15.06.2021 року ОСОБА_3 сплачено ТОВ «Українська факторингова компанія» 27100, 00 грн згідно кредитного договору № 0 від 12.04.2007 року.

У відзиві на заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» заперечували проти задоволення заяви.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представником заявника надано довідку про результати розгляду звернення представника ТОВ«Українська факторингова компанія» Кухаренко В.В. ЦКС ПІНП №20077 від 28.06.2024 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові. Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду

про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа

до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

У зазначеній категорії справ саме на суд на підставі наданих сторонами доказів покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, від 31.10.2024 року у справі №824/2/22.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає, суд першої інстанції дійшов висновку, що є судове рішення про видачу дублікату виконавчого листа, а питання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання належить до предмету судового розгляду на час видачі дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону, та встановленим по справі обставинам, оскільки при розгляді справи про видачу дублікату виконавчого листа суд перевіряв пропущений чи не пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до звернення на час подання такої заяви. Звертаючись до суду 15 травня 2024 року із заявою про визнання дублікату виконавчого листа ОСОБА_3 посилався на те, що стягувачем пропущено строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, що судом першої інстанції не враховано.

Стосовно пропуску строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, колегія суддів виходить з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 2/419/1138/2012 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закон № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 22 грудня 2015 року виконавчий лист №0907/2-4986/2011 виданий 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи було повернуту стягувачу.

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 29 червня 2016 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №0907/2-4986/2011 виданий 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення ВП №51529048.

31 січня 2018 року Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.03.2018 видано дублікат виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого Івано-Франківським міським судом від 21.05.2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Ухвала набрала законної сили 31.05.2018 року.

10 квітня 2018 року Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року.

20 квітня 2018 року Івано-Франківським міським судом видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі №0907/2-4986/2011року про, що є відмітка на довідковому листі до справи.

Між тим матеріали справи не містять відомостей кому було видано дублікат виконавчого листа.

При винесені ухвали Івано-Франківського міського суду від 13.03.2018 року про видачу дубліката виконавчого листа №0907/2-4986/2011 фактів пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлено не було.

Також не було встановлено пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання і органами державної виконавчої служби при відкритті виконавчого провадження 20 травня 2021 року з виконання виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого 19.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне обслуговування. Стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія», боржник ОСОБА_3 , ВП №65502449.

Згідно пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, у разі пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Доказів повернення органом державної виконавчої служби стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 2/419/1138/2012 на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII матеріали справи не містять.

При наявності чинної постанови держаного виконавця про відкриття виконавчого провадження 20 травня 2021 року з виконання виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого 19.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне обслуговування, ВП №65502449 посилання скаржника на те, що пропущено строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання не заслуговує на увагу, оскільки вказана постанова не є предметом розгляду заяви ОСОБА_3 , а скаржником не надано доказів того, що постанова державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження 20 травня 2021 року скасована.

Так само не надано суду доказів, що виконавче провадження ВП №51529048, яке було відкрито згідно постанови старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 29 червня 2016 року по примусовому виконанню виконавчого листа №0907/2-4986/201,1 виданий 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року у розмірі 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення було закрито чи знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заявник не довів належними доказами, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання дублікату виконавчого листа таким , що не підлягає задоволенню, суд першої інстанції виходив з того, що 11 січня 2023 року вже заявником було подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за обставини, що відпали підстави примусового виконання рішення суду по стягненню боргу за таким кредитним договором. Між тим, суд не звернув увагу, що вказана заява ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 січня 2023 року була повернута заявнику без розгляду.

ОСОБА_3 в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню також посилався на те, що відсутній обов`язок заявника як боржника перед кредитором.

На підтвердження вказаних обставин надав суду договір про виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року, довідку ТОВ «Українська факторингова компанія» від 30.12.2012 року кредитний договір №0, укладений між ОСОБА_2 та договір поруки, укладений між ОСОБА_3 припинили свою дію з 30.12.202 року у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

Згідно договору про виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 12.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Українська факторингова компанія» від 18 березня 2021 року (пунку 1.4 договору) сторони домовилися, що кредитор погоджується на добровільне погашення суми заборгованості у розмірі 5000 дол США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату оплати в рахунок погашення повної суми заборгованості за кредитним договором.

Оплата має відбутися двома платежами із встановленням таких граничних термінів: перший платіж розміром 2000 дол США має бути здійснений до 02.06.2021 року; другий платіж розміром 3000 дол США має бути здійснений до 02.12.2021 року щомісячними платежами по 500 дол США в гривневому еквіваленті (пункт 1.5 договору).

У разі здійснення позичальниками зазначених у п.1.5 платежів із дотриманням визначених розмірів платежів та термінів їх здійснення, заборгованість буде вважатися такою, що погашена в повному обсязі.

Згідно довідки ТОВ «Українська факторингова компанія» від 30.12.2021 року кредитний договір №0 укладений між ОСОБА_2 та договір поруки укладений між ОСОБА_3 припинили свою дію з 30.12.2021 року, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 15.06.2021 року ОСОБА_3 сплачено ТОВ «Українська факторингова компанія» 27100, 00 грн згідно кредитного договору № 0 від 12.04.2007 року.

У відзиві на заяву представник ТОВ «Українська факторингова компанія» заперечувала проти задоволення заяви.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції було надано довідку про результати розгляду звернення представника ТОВ «Українська факторингова компанія» Кухаренко В.В. ЦКС ПІНП №20077 від 28.06.2024 року.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65502449 з виконання виконавчого листа №0907/2-4986/2011, виданого 19.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 2219120, 40 грн, 1700 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат на інформаційно- технічне обслуговування. Стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія», боржник ОСОБА_3 ,

Зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі наявності відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду має значення факт виконання рішення суду у процедурі виконавчого провадження і згідно частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставами закінчення виконавчого провадження можуть бути як визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 Закону) за умови наявності визначених Законом підстав, так і визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення (п.1), затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання судового рішення (п.2) повне виконання виконавчого документа (п.7 ). Крім того, стягувачу належить право на подання письмової заяви про повернення виконавчого документа (п.1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено судом, на виконанні у Івано-Франківському міському відділі Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №65502449, згідно якого боржником є ОСОБА_3 , а стягувачем є ТОВ «Українська факторингова компанія».

Заявник зазначає, що на виконання умов договору від 18 березня 2021 року боржниками було сплачено обумовлену суму коштів про, що свідчить довідка від 30 грудня 2021 року №3012 про припинення дії за кредитним договором №0/1 П та те, що відсутній обов`язок боржника перед кредитором.

Однак, під час розгляду справи у суді першої інстанції представник стягувача заперечував укладання договору від 18 березня 2021 року та видачу довідки про відсутність заборгованості від 30.12.2021 року.

Представником заявника під час розгляду справи у суді першої інстанції надано довідку 6950 від 26 липня 2024 року про результати розгляду звернення представника ТОВ «Українська факторингова компанія» ІКС ПІНП №20077 від 28.06.2024 року.

В матеріалах справи відсутні платіжні документи, які б підтверджували виконання боржниками договору від 18 березня 2021 року у повному обсязі.

З врахуванням зазначеного, оцінивши всі докази в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором №0 від 14.04.2007 року, зокрема і у зв`язку із виконанням договору про виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 12.04.2007 року від 18 березня 2021 року.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дублікату виконавчого листа Івано-Франківського міського суду, виданого 19.04.2018 року у справі №0907/2-4986/2011 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_3 було порушено норми процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання таким, що не підлягає виконанню дублікату виконавчого листа Івано-Франківського міського суду, виданого 19.04.2018 року у справі №0907/2-4986/2011.

Згідно 1 ст. 141 Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, однак у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено, то підстав для перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє Ружицький Віталій Миколайович, задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта