Справа № 502/2783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадщину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої, залишилося спадкове майно, яке складається з :

- земельної ділянки площею 3,4600 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:001:0121, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047926, виданий 18.06.2004 року.

За життя, спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачу.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на день її смерті.

Між тим, при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, позивачу було відмовлено та пояснено, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливо та за вирішенням цього питання необхідно звернутись до суду.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,4600 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:001:0121, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047926, виданий 18.06.2004 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Кілійської міської ради Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.03.1973 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було складено відповідний актовий запис № 22 від 27.03.1973 року. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , /а.с. 12/.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 28.11.1996 року Шевченківською сільською Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 15.11.1994 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 45 від 15.11.1974 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_6 », /а.с.13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 01.12.2005 року Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 62 від 08.10.2005 року, /а. с. 15/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 01.09.2021 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 461 від 01.19.2021 року, /а. с. 14/.

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047926, виданого 18.06.2004 року головою Кілійської районної державної адміністрації Ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_2 , яка проживає в с. Шевченкове, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 09.04.2004 року № 195, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,46 гектарів, в межах згідно з планом, кадастровий номер: :01:001:0121, яка розташована на території Шевченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6541, /а. с. 17-18/.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 22.01.2021 року вбачається, що земельна ділянка площею 3,4600 гектарів, яка розташована на території Шевченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0121 на праві власності належить ОСОБА_2 , відповідно до Державного акту від 18.06.2004 року серії ІІ-ОД №047926, /а.с.19-21/.

Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 461/01-16 від 30.04.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області 24.02.2022 року була заведена спадкова справа № 34/2022 до майна померлої, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80972338 від 29.04.2025 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80972341 від 29.04.2025 року заповіт за номером в Спадковому реєстрі 45426765, номером в реєстрі нотаріальних дій 54, датою посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_7 , заповідачем якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - чинний, /а.с.30-32/.

Згідно заповіту від 05.03.2008 року, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 54 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на випадок своєї смерті, зробила наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповідала дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , /а. с. 16/.

Згідно копії спадкової справи № 34/2022, заведеної 24.02.2022 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що заявою №72 від 24.02.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приймає спадщину, після померлої матері, яка залишила на її ім`я заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області 05.03.2008 року, за реєстровим №54, /а.с. 40/.

Згідно виписки з по господарської книги №301 від 21.02.2022 року наданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що ОСОБА_2 , 1941 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 із 1979 року до дня смерті. На день її смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована одна спадкодавець ОСОБА_2 , 1941 року народження, /а.с.41/.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про підтвердження факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 земельної ділянки площею 3,4600 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:001:0121, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047926, виданий 18.06.2004 року головою Кілійської районної державної адміністрації.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 263, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1233, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,4600 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:001:0121, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 047926, виданий 18.06.2004 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан