Справа № 465/3826/24 Головуючий у 1 інстанції Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/226/25 Доповідач в 2-й інстанції Савуляк Р. В.
УХВАЛА

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 465/3826/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Львівського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено.

Змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.06.2021 року у справі №465/3583/20.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Припинено стягнення аліментів на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 14 червня 2021 року у справі №465/3583/20, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду 18 січня 2025 року через систему «Електронний суд» оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Ухвалами Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року та 31 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

12 березня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 , з 22 лютого 2024р., призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на посаду стрільця- снайпера у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується Витягом з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 №47 від 22 лютого 2024р., та дійсно по цей час проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою №1136кп/вих від 07 лютого 2025р., за формою №5.

Також звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 , з 21 жовтня 2024р., безпосередньо залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується Витягом з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 №263 від 21 жовтня 2024р., та Посвідченням Учасника бойових дій серія НОМЕР_2 від 07 лютого 2025 року.

Наголошує, що зазначені докази неспростовно підтверджують факт перебування

ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, та наявність підстав для застосування п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Просить зупинити провадження у справі №465/3826/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2024р., на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, на строк до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що подане клопотання до задоволення не підлягає.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Таке узгоджується із правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21.

Також зазначена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14 грудня 2022 року у справі № 757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19 та у вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

З довідки Військової частини НОМЕР_1 № 1336КП/вих від 07 лютого 2025 року, доданої до клопотання про зупинення провадження, вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 22 лютого 2024 року, рядовий ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на посаду стрільця-снайпера у в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 №263 від 21 жовтня 2024року, ОСОБА_1 , призваний по мобілізації механік відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічого забезпечення батальойону матеріального забезпечення, зараховано на продовольче забезпечення в районі здійснення заходів.

Окрім цього, згідно вищенаведеного наказу, віськовослужбовців вирішено рахувати, що залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій.

Також до клопотання долучено посвідчення Учасника бойових дій серія НОМЕР_2 від 07 лютого 2025року.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Так, представником відповідача не надано доказів того, що військова частина, в якій ОСОБА_1 проходить службу, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій.

Надані відповідачем довідка та витяги не містять інформації про переведення військової частини, в якій він служить, на воєнний стан і про залучення відповідача до виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а довідки Військової частини № НОМЕР_3 кп/вих від 07 лютого 2025 року та копій Витягу з наказу недостатньо для зупинення провадження у справі, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, вказав, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду також бере до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги в даній справі з адвокатом Джохою Р.В., який представляв його інтереси в суді першої інстанції, подавав в інтересах відповідача відзив, заяви та клопотання, а також подав апеляційну скаргу, надав суду додаткові докази, клопотання, а тому відповідач не обмежений у праві приймати участь у розгляді справи через свого представника.

Водночас відповідач не надав доказів щодо неможливості розгляду справи без його участі, а безпідставне зупинення провадження у справі, з урахуванням предмета позову, який спрямований на захист інтересів неповнолітньої дитини, а також порядку розгляду зазначеної категорії справ у суді апеляційної інстанції (без повідомлення учасників справи), призведе до збільшення тривалості строків судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на дитину, отже характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

При цьому, сторони не позбавлені можливості надавати суду свої письмові докази та письмово викласти свої пояснення з приводу доказів та предмету спору, що виник між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 251, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній цивільній справі відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.