справа № 362/636/24 головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-з/824/719/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованості за договором позики № К030421-1 від 03 квітня 2021 року у розмірі 294 711,00 грн.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом у якому просив визнати припиненим зобов`язання за договором позики № К030421-1 від 03 квітня 2021 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнати припиненою заставу транспортного засобу за Договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03 квітня 2021 року та зареєстрованим за № 802, за яким для ОСОБА_3 було передано належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1 ; визнати недійсними Додаткові угоди від 06 жовтня 2021 року, від 06 грудня 2022 року та від 16 червня 2023 року до Договору позики № К030421-1 від 03 квітня 2021 року, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та розписки, видані ОСОБА_1 на виконання вказаних додаткових угод; визнати недійсним Акт про проведений електронний аукціон від 19 січня 2024 року рамках виконавчого провадження ВП № 73626224, за яким переможцем електронного аукціону (торгів) визнано ОСОБА_4 ; застосувати наслідки недійсності правочинів, а саме: вилучити у ОСОБА_4 або в інших осіб, якщо право власності відчужене, та передати ОСОБА_1 автомобіль марки RENAULT, державний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року відмовлено в прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

30 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник, посилаючись на ст. 137, 141 ЦПК України, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

27 травня 2025 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 482 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, нормами процесуального права передбачено повноваження апеляційного суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, у разі якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим у випадку, якщо суд апеляційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Вказаний висновок узгоджується з висновками, викладеними, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 500/2632/19 (провадження № 11-436апп21), від 30 березня 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Ця правова позиція щодо застосування вказаної вище норми права є незмінною.

Враховуючи, що Київським апеляційним судом у постанові від 14 квітня 2025 року не було прийнято остаточне рішення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, тому підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Із огляду на викладене вище, заява про відшкодування витрат на правову допомогу на стадії, коли спір (позов) ще не розглянутий по суті, є передчасною та підстав наразі для фактично ухвалення додаткового судового рішення на цій стадії цивільного процесу немає, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.