Справа № 702/457/25
Провадження № 2-з/702/4/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

30 травня 2025 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Возної В.В.,

представник заявника та заявлені ним треті особи не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м. Монастирище заяву представника Ккціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Дудки Вікторії Борисівни про витребування доказів до подання позову,

в с т а н о в и в :

26.05.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями у провадження судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Барської Т.М. надійшла заява представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Дудки В.Б. про витребування доказів до подання позову, в якій остання, посилаючись на вимоги ст. 84, 116 ЦПК України, просить витребувати:

- у приватного нотаріуса Бондаренка Олександра Івановича копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Монастирищенської міської ради або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого ОСОБА_1 , інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що заявник позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а, відтак, не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача, а пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача, ЦПК України не допускає.

У судове засідання учасники не з`явились, представник заявника заяву про витребування доказів просила розглянути за її відсутності.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось з підстав передбачених ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» Дудки В.Б. про забезпечення доказів шляхом їх витребування до подачі позову, суд приходить до таких висновків і такого рішення.

Суд зазначає, що норми ЦПК України містять два окремих інститути витребування доказів (ст. 84 параграфу 1 глави 5 ЦПК України) та забезпечення доказів (параграф 8 глави 5 ЦПК України).

При цьому, способами забезпечення доказів є допит свідків, призначення експертизи витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (частини 2,3 ст. 116 ЦПК України).

Водночас, інститут витребування доказів є застосовним у разі неможливості учасником справи самостійно надати докази (ч.1 ст. 84 ЦПК України) і таке клопотання подається позивачем разом з поданням позовної заяви, а відповідачем та третьою особою разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.2,3 ст. 83 ЦПК України).

За змістом ч.4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Тобто, ч.4 ст. 84 ЦПК України містить посилання на ст. 116-118 ЦПК України, а не навпаки.

З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що подана представником АТ КБ «ПриватБанк» заява є заявою про забезпечення доказів, а не заявою про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч.4 ст. 84 ЦПК України, і тому її вирішення суд здійснює за правилами параграфу 8 глави 5 ЦПК України.

Метою процесуального інституту забезпечення доказів є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Відповідно до статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

За наведеного суд приходить до висновку, що в заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Дослідивши заяву представника заявника та додані до неї матеріали суд приходить до висновку, що фактично заявником ставиться питання про витребування доказу з метою визначення належного суб`єктного складу для подальшої подачі позовної заяви, хоча, як зазначалось вище, поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними і заявник не позбавлений можливості подати позовну заяву з одночасним поданням клопотання про витребування доказів для визначення належних відповідачів у справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення доказів шляхом їх витребування до подання позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 116-118, 260-262, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Дудки В.Б. про витребування доказів до подання позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в Черкаський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна БАРСЬКА