03.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/8465/20
Номер провадження: 6/205/143/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Березнякової Катерини Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про розстрочення виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Березнякова Катерина Олександрівназвернулася до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення.

Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2022 року у справі № 205/8465/20 у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було відмовлено у повному обсязі. Не погодившись з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2022 року у справі № 205/8465/20, позивачем була подана до Дніпровського апеляційного суду апеляційна скарга. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі № 205/8465/20 рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2022 року у справі скасовано, позовні вимоги позивача про поділ майна задоволено, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля марки LEXUS RX 350, 2014 року випуску у розмірі 387 650 грн. 00 коп., судовий збір за звернення з позовною заявою та з апеляційною скаргою у розмірі 9 691 грн. 25 коп. Відповідач не погодившись з постановою суду другої інстанції, звернулася до Верховного суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі № 205/8465/20. Ухвалою від 16.03.2023 року Верховний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат Аракелова А.Р., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Далі представник заявника зазначає, що 16.04.2025 року позивач звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа від 22.03.2023 року. За результатами розгляду заяви позивача відкрито виконавче провадження № 71455639, за яким за виконавчим документом стягненню з відповідача підлягають грошові кошти у сумі 387 650 грн., а загалом 426 874 грн. 00 коп. (з урахуванням витрат, пов`язаних із відкриття виконавчого провадження).

Отже, сума, яка підлягає стягненню з відповідача є доволі завеликою та не може бути виплачена відповідачем одразу. Відповідач не відмовляється від виконання судового рішення, однак, існують обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду відразу. Так, відповідно до відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 17228/6/04-36-12-03-14 від 28.02.2025 року на адвокатський запит від 24.02.2025 року адвоката Усенко А.О., яка є представником відповідача, у відповідача відсутні доходи за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року.

Враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача та відсутність на даний час доходу для виконання рішення суду одразу і в повному обсязі, а також, враховуючи введений на території України правовий режим воєнного стану, а також, і те, що відповідач має намір виконати рішення суду в повному обсязі, відповідач змушена звернутися до суду та просити суд розстрочити їй, ОСОБА_1 , виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі № 205/8465/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 387 650 грн. 00 коп., тобто 1/2 частини вартості автомобіля марки LEXUS RX 350, 2014 року випуску, терміном на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 32 304 грн. 17 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Березнякова Катерина Олександрівна подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник відповідача вказану заяву підтримала у її повному обсязі, просила її задовольнити з мотивів, що в ній наведені.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить до наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, були задоволені. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості автомобіля марки LEXUS RX 350, 2014 року випуску у розмірі 387 650 грн. 00 коп. та судовий збір за звернення з позовною заявою та з апеляційною скаргою у розмірі 9 691 грн. 25 коп. Постанова Дніпровського апеляційного суду набрала законної сили.

Матеріалами справи також підтверджено, що ухвалою Верховного Суду від 16.03.2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Аракелова Алла Разміковна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, вирішено відмовити.

Судом встановлено, що відкрито виконавче провадження за № 71455639, за яким за виконавчим документом стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають грошові кошти у сумі 387 650 грн., а загалом 426 874 грн. 00 коп. (з урахуванням витрат, пов`язаних із відкриття виконавчого провадження).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 17228/6/04-36-12-03-14 від 28.02.2025 року на адвокатський запит від 24.02.2025 року адвоката Усенко А.О., яка є представником відповідача, у відповідача ОСОБА_1 відсутні доходи за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/598/19 від 03.06.2021 р.

Суд зазначає, що враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочення виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В даному випадку у якості обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, представник відповідача наводить наступне: 1)введення в Україні воєнного стану та ведення бойових дій, що робить не можливим повернення відповідача до України; 2) скрутне фінансове становище відповідача, що зумовлює відсутність фінансової можливості сплатити суму заборгованості одним платежем одразу.

Суд, проаналізувавши наведені представником відповідача доводи, вказує, що посилання боржника на скрутне фінансове становище не може прийматись до уваги, адже скрутний фінансовий стан відповідача не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків звичайної життєдіяльності та в даних умовах носить загальний характер.

Так, підставою для встановлення розстрочки виконання рішення суду може бути лише доведена належними, достатніми та допустимими доказами обставина, яка робить виконання такого рішення неможливим. Більше того, боржник має довести повну відсутність як грошових коштів так і майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача.

У даному випадку відповідачем, як боржником, не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для розстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також доказів відсутності достатніх грошових коштів, майна для погашення наявної заборгованості.

При цьому посилання на відсутність станом на даний час належного систематичного доходу достатніх для виконання рішення суду, не є тими виключними обставинами, лише посилання на яких зумовили б підставу для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення у цій справі.

На думку суду обставини, на які посилається представник відповідача, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної діяльності, в ході якої відповідач мала би планувати свої видатки на погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем.

Також суд критично відноситься до посилань відповідача щодо введення в Україні воєнного стану як на підставу для відстрочення виконання рішення, так як вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для надання розстрочки. Обставини впливу воєнного стану на спроможність виконання зобов`язань мають доводитися відповідачем щодо конкретних правовідносин. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вплив будь-яких форс-мажорних обставин на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань. Отже, посилання на військову агресію без надання належних та допустимих доказів безпосереднього впливу зазначених обставин на можливість виконання судового рішення також не є підставою для розстрочення виконання рішення.

Таким чином, суд, з урахуванням дотримання справедливого балансу між відповідачем та позивачем і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, враховуючи матеріальні інтереси сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, вважає, що наведені відповідачем обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення в частині стягнення грошових коштів.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для розстрочки виконання судового рішення, у зв`язку з чим постановлює ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ч.1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 258, 259, 260, 261, 267, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника заявника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) адвоката Березнякової Катерини Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), про розстрочення виконання судового рішення, - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.