Справа № 382/1069/25
Провадження № 2/382/596/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.В.

при секретарі Матвієнко Ю.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу № 382/1069/25 за позовом ОСОБА_1 , поданою та підписаною від її імені представником адвокатом Вак Ольгою Володимирівною, до ОСОБА_2 , про поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), про поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі. Позов обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності належить частина житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 . Власником решти частини вищевказаного житлового будинку являється відповідачка по справі ОСОБА_2 . Так, будинок, який перебуває у спільній частковій власності сторін є одноповерховим і складається із 2 відокремлених приміщень, що мають власні комунікації, входи і не з`єднанні між собою. Загальна площа будинку становить 100,60 кв. м і складається із наступних приміщень: веранда № 1-1, площею 11,30 кв. м, житлова кімната № 1-2, площею 11,40 кв. м, житлова кімната № 1-3, площею 12,20 кв. м, житлова кімната № 1-4, площею 9,60 кв. м, кухня № 1-5, площею 5,50 кв. м, санвузол № 1-6, площею 4,10 кв. м, кухня № 2-1, площею 13,80 кв. м, житлова кімната № 2-2, площею 8,70 кв. м, житлова кімната № 2-3, площею 19,00 кв. м, веранда № 2-І, площею 5,00 кв. м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а2», ганок №1, ганок №2, літня кухня «Б», прибудова «б», сарай «б1», вбиральня «В», погріб «Г», гараж «Д», погріб «Е», вбиральня «Є», огорожа №3, огорожа №4, колодязь №5, вимощення І, вимощення ІІ. Між співвласниками встановлений тривалий порядок користування займаними ними приміщеннями, згідно якого позивачка займає приміщення: кухня № 2-1, площею 13,80 кв. м, житлова кімната № 2-2, площею 8,70 кв. м, житлова кімната № 2-3, площею 19,00 кв. м, веранда № 2-І, площею 5,00 кв. м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а», прибудова «а1», ганок №1, літня кухня «Б», сарай «б1», прибудова «б», вбиральня «В», погріб «Г», частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №3. Проте, позивачка вирішила добудувати приміщення до належної їй частини будинку, однак як з`ясувалося, що оскільки приміщення, які використовуються позивачкою по справі, не виділені в натурі, то для здійснення будівництва необхідна згода інших двох співвласників. Крім того, новостворена будівля автоматично (після введення в експлуатацію) буде перебувати у частковій власності всіх співвласників будинку АДРЕСА_2 . У той же час, вирішити питання щодо поділу будинку в позасудовому порядку сторони не можуть, оскільки відповідачка не бажає звертатися до нотаріуса спільно із позивачкою. Таким чином, у позивачки виникла необхідність у поділі спільного житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, та виділу в натурі належної їй частки з нерухомого спільного майна.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 28.05.2025, відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справ у порядку загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.

У підготовче судове засідання сторона позивача не з`явилася, повідомлена належним чином. Представник подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову визнала. Не заперечувала проти поділу житлового будинку.

Відповідно до положень статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України, закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У силу приписів ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 квітня 2003 року, ОСОБА_1 отримала у власність частину житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.05.2025 вбачається, що інша частина житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить відповідачці по справі ОСОБА_2 .

На підставі висновку від 22 травня 2025 року за № 28/10 про технічну можливість виділу об`єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 , як техніка з інвентаризації нерухомого майна вбачається, що житлові приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 за технічними характеристиками можуть бути виділені в натурі, за наступним варіантом: ОСОБА_1 (власник частини) виділяються в натурі приміщення - кухня № 2-1, площею 13,80 кв. м, житлова кімната № 2-2, площею 8,70 кв. м, житлова кімната № 2-3, площею 19,00 кв. м, веранда № 2-І, площею 5,00 кв. м. Загальна площа приміщень становить 46,50 кв. м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а», прибудова «а1», ганок №1, частина літньої кухні «Б», сарай «б1», прибудова «б», вбиральня «В», погріб «Г», частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №3; ОСОБА_2 (власник частини) виділяються приміщення - веранда № 1-1, площею 11,30 кв. м, житлова кімната № 1-2, площею 11,40 кв. м, житлова кімната № 1-3, площею 12,20 кв. м, житлова кімната № 1-4, площею 9,60 кв. м, кухня № 1-5, площею 5,50 кв. м, санвузол № 1-6, площею 4,10 кв. м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а2», ганок №2, частина літньої кухні «Б», погріб «Е», гараж «Д», вбиральня «Є», колодязь №5, частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №4. Зазначений у цьому висновку варіант поділу, забезпечує реальний поділ будинку, без будь-яких добудов чи перепланувань, а також без будь-яких відхилень від ідеальної частки та не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із положеннями ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно із ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналізуючи положення ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України, суд зазначає, що виділ часток (поділ) нерухомого майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності, а також якщо такий виділ (поділ) є технічно можливим.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2020 року по справі №286/3653/18.

При виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 344/8200/14-ц.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна, в порядку ст. 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, виділена нерухомість повинна складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, за яким об`єкту нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 07 липня 2021 року № 690, за яким об`єкту нерухомого майна, що утворився в результаті виділу частки з об`єкта нерухомого майна, присвоюється новий реєстраційний номер.

Аналогічний висновок наведено Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 127/14320/15-ц.

Відповідно до пунктів 144, 145 Порядку проведення технічної інвентаризації «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 488 (далі Порядок,) визначення технічної можливості поділу, об`єднання об`єкта (об`єктів) нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна (далі - визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу) здійснюється виконавцем. Замовником робіт з визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу є власник (співвласники) об`єкта нерухомого майна. Замовником робіт з визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу є власник (співвласники) об`єкта нерухомого майна.

Пунктом 153 згаданого вище Порядку передбачається, що будівлі, споруди, нежитлові приміщення, групи нежитлових приміщень можуть бути поділені, якщо їх окремі частини, що утворяться в результаті поділу, будуть складатися з ізольованої сукупності нежитлових приміщень, які матимуть окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю.

Пунктом 158 згаданого вище Порядку передбачається, що за результатами виконання робіт з визначення технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна складається висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна згідно з додатком 4, в якому містяться такі відомості:

назва об`єкта нерухомого майна;

ідентифікатор об`єкта щодо кожного об`єкта нерухомого майна;

адреса об`єкта нерухомого майна (місце розташування);

інформація про замовника (замовників);

інформація про виконавця;

інформація про документи, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна;

технічна характеристика об`єкта нерухомого майна;

інформація про документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою;

кількість новоутворених об`єктів нерухомого майна;

склад кожного новоутвореного об`єкта нерухомого майна;

варіант поділу об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, на підставі перелічених норм права, суд дійшов висновку про наявність необхідних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом проведення поділу в натурі між сторонами житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та визнавши за ними право власності на окремі об`єкти нерухомого майна.

Зокрема ОСОБА_1 виділяються в натурі приміщення - кухня № 2-1, площею 13,80 кв. м, житлова кімната № 2-2, площею 8,70 кв. м, житлова кімната № 2-3, площею 19,00 кв. м, веранда № 2-І, площею 5,00 кв. м, Загальна площа приміщень становить 46,50 кв.м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а», прибудова «а1», ганок №1, частина літньої кухні «Б», сарай «б1», прибудова «б», вбиральня «В», погріб «Г», частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №3. ОСОБА_2 виділяються в натурі приміщення - веранда № 1-1, площею 11,30 кв. м, житлова кімната № 1-2, площею 11,40 кв. м, житлова кімната № 1-3, площею 12,20 кв. м, житлова кімната № 1-4, площею 9,60 кв. м, кухня № 1-5, площею 5,50 кв. м, санвузол № 1-6, площею 4,10 кв. м. Господарські будівлі та споруди: прибудова «а2», ганок №2, частина літньої кухні «Б», погріб «Е», гараж «Д», вбиральня «Є», колодязь №5, частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа № 4.

Суд при цьому врахував, що поділ вказаного нерухомого майна за зазначеним варіантом поділу не суперечить правам та інтересам іншого співвласника зазначеного нерухомого майна, є можливим з технічної точки зору, що підтверджується висновками техніка з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 від 22.05.2025 за №28/10, а також відповідає належній співвласникам частці у спільній частковій власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласників, на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, підлягає припиненню, оскільки сторони набувають право власності на виділену їм в натурі частки такої нерухомості, як на єдиний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання фізичною особою позову майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при подачі даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 4229 гривень 54 копійки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи подану представником позивача заяву про залишення понесених витрат за позивачем, розподіл судових витрат під час винесення рішення у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі, задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 :

Виділити ОСОБА_1 в натурі належну їй частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , передавши ОСОБА_1 у власність наступні приміщення: кухня № 2-1, площею 13,80 кв. м, житлова кімната № 2-2, площею 8,70 кв. м, житлова кімната № 2-3, площею 19,00 кв. м, веранда № 2-І, площею 5,00 кв. м. Загальна площа виділеної частки у будинку 46,50 кв. м. З господарські будівель і споруд виділити: прибудова «а», прибудова «а1», ганок №1, частина літня кухня «Б», прибудова «б», сарай «б1», вбиральня «В», погріб «Г», частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №3.

Виділити ОСОБА_2 в натурі належну їй частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , передавши ОСОБА_2 у власність наступні приміщення: веранда № 1-1, площею 11,30 кв. м, житлова кімната № 1-2, площею 11,40 кв. м, житлова кімната № 1-3, площею 12,20 кв. м, житлова кімната № 1-4, площею 9,60 кв. м, кухня № 1-5, площею 5,50 кв. м, санвузол № 1-6, площею 4,10 кв. м. Загальна площа виділеної частки у будинку становить 54,10 кв. м. З господарських будівель і споруд виділити: прибудова «а2», ганок №2, частина літня кухня «Б», погріб «Е», гараж «Д», вбиральня «Є», колодязь №5, частина вимощення І, частина вимощення ІІ, огорожа №4.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Шевченко