справа № 466/1907/24
головуючий у суді І інстанції Матвєєва Ю.О.
провадження № 22-ц/824/1787/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мунтяна Ігоря Івановича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженною відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання кредиту від 30 травня 2023 року № 445952-КС-006 у розмірі 108 568 грн 18 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 30 травня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 445952-КС-006, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14874498 процентів за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Також, 30 травня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 445952-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит у сумі 5 000 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 750 грн.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 12 лютого 2024 року утворилась заборгованість за договором № 445952-КС-006 про надання кредиту у розмірі 108 568 грн 18 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року задоволено позов ТОВ «Бізнес Позика».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 108 568 грн 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мунтян І.І. подав апеляційну скаргу, у якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог апеляційної скарги, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не погоджується з існуванням заборгованості за відсотками у заявленому позивачем розмірі, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком.

Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після спливу зазначеного строку кредитний договір було автоматично пролонговано та строк користування кредитом було продовжено до 24 червня 2021 року, а несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін, зокрема вчинення відповідних дій.

В матеріалах справи відсутні докази автопрологації договору, тому договір вважається укладеним строком на 23 дні, тому нарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору є незаконним і така вимога не має підлягати задоволенню.

На думку апелянта, сума заборгованості у розмірі 108 568 грн 20 коп. є несправедливою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитодавця.

Встановлений у договорі розмір відсотків перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Сума нарахованих відсотків становить понад 50 відсотків вартості продукції (тіла кредиту).

Зазначає, що положення пункту 2.4 договору щодо встановлення процентів за користування кредиту у розмірі 1,14874498 за кожен день користування кредитом є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.)

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З доданих до позовної заяви доказів, а саме: пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес позика» від 30 травня 2023 року укласти договір про надання кредиту № 445952-КС-006, прийняттям (акцептом) ОСОБА_1 пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту № 445952-КС-006 від 30 травня 2023 року, пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес позика» укласти додаткову угоду № 1, прийняттям (акцептом) ОСОБА_1 пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди № 1, а також з візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 вбачається, що 30 травня 2023 року о 19:33 ОСОБА_1 ознайомилася і підписала одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до пункту 2.1 договору, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Строк, на який надається кредит: 24 тижні (пункт 2.3 договору).

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000 фіксована;

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14874498, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.4 договору).

Комісія за надання кредиту: 3 000 грн (пункт 2.5 договору).

Термін дії договору: до 14 листопада 2023 року (пункт 2.6 договору).

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 51 960 грн (пункт 2.7 договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 127 грн 54 коп. (пункт 2.9 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіку платежів.

Пунктом 3.2.3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

30 травня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, підписану у порядку, визначеному статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта ОСОБА_1 , пропозицією ТОВ «Бізнес позика» від 30 травня 2023 року укласти додаткову угоду (оферта) до договору про надання кредиту № 445952-КС-006, прийняттям (акцептом) ОСОБА_1 пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди до договору про надання кредиту № 445952-КС-006.

Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди № 1 кредит збільшується на 5 000 грн.

Після надання додаткового кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 25 000 грн (пункт 2.2).

Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту загальний розмір наданого кредиту становить: 25 000 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 64 993 грн 11 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 122 грн 40 коп. (пункт 4).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено апеляційним судом, на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит та перерахування на картку, вказану відповідачем у Анкеті клієнта, грошових коштів - позивачем надано інформаційну довідку про перерахування 20 000 грн та квитанцію про перерахування 5 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідачем договір про надання кредиту № 445952-КС-006 та додаткова угода до нього № 1 не оспорені.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує отримання нею від ТОВ «Бізнес позика» кредиту у сумі 25 000 грн.

З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором.

З долученого до справи розрахунку вбачається, що відповідач не здійснила жодного платежу на погашення кредиту.

У результаті чого за період з 30 травня по 14 листопада 2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 445952-КС-006 у розмірі 108 568 грн 18 коп., що складається з:

суми прострочених платежів за тілом кредиту - 25 000 грн;

суми прострочених платежів за процентами - 79 818 грн 18 коп.;

суми прострочених платежів за комісією - 3 750 грн.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що у зв`язку з порушеннями відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про споживчий кредит у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 000 грн та заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 3 750 грн.

Разом з тим, апеляційний суд не може в повній мірі погодиться з висновками суду першої інстанції про стягнення заборгованості за процентами з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційний суд враховує, що договором кредиту визначено розмір стандартної процентної ставки за кредитом: в день 2,00000 фіксована; та розмір зниженої процентної ставки за кредитом: в день 1,14874498, фіксована.

Підставою для застосування зниженої процентної ставки договором визначено погашення кредиту відповідно до графіку платежів та дострокове повернення суми кредиту.

З матеріалів справи та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не здійснювалися платежі на погашення кредиту, що могло бути підставою для нарахування стандартної процентної ставки за кредитом: в день 2,00000.

Перевіривши розрахунок, наданий ТОВ «Бізнес позика», апеляційний суд встановив, що розрахунок здійснений позивачем із застосуванням зниженої процентної ставки за кредитом - 1,14874498 в день.

Разом із тим, методика розрахунку суми прострочених платежів за процентами у розмірі 79 818 грн 18 коп. не відповідає вимогам пункту 2.4 договору кредиту, відповідно до якого фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку договору, оскільки позивачем нараховані проценти за ставкою за наростаючим підсумком, а саме:

за 30 травня 2023 року: 287 грн 19 коп. (25 000 грн*1,14874498%),

за 31 травня 2023 року: 574 грн 38 коп. (25 000 грн * 2,29748996% (1,14874498*2),

за 01 червня 2023 року: 861 грн 57 коп. ((25 000 грн * 3,44623494% (1,14874498*3)) і т.п.,

а не за відсотком у фіксованому розмірі 1,14874498 в день (а.с.29,30).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми прострочених платежів за процентами у заявленому позивачем розмірі - 79 818 грн 18 коп., оскільки розрахунок таких здійснений позивачем із порушенням умов договору.

Разом з тим, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка викладена у пункті 6.4 додаткової угоди № 1, проценти за користування кредитом усього становлять 36 013 грн 36 коп, несплачені проценти - 229 грн 75 коп., несплачена комісія та комісія за надання додаткової суми кредиту - 3 750 грн, а всього 64 993 грн 11 коп.

Однак, з таблиці обчислення загальної вартості кредиту вбачається, що проценти за користування кредитом у розмірі 36 013 грн 36 коп. розраховані за умови належного виконання відповідачем умов договору щодо повернення грошових коштів та нараховувалися на суму заборгованості, що зменшувалася на чергові часткові платежі за тілом кредиту протягом строку кредитування.

Враховуючи викладене, у апеляційного суду відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі 36 013 грн 36 коп.

З огляду, на це апеляційний суд самостійно здійснює розрахунок заборгованості з процентів за користування кредитом за період з 30 травня по 14 листопада 2023 року, що утворилась за кредитним договором № 445952-КС-006, виходячи з такого:

25 000 грн*1,14874498% = 287 грн 19 коп. в день,

30 травня по 14 листопада 2023 року - 169 днів,

287 грн 19 коп. * 169 днів = 48 534 грн 48 коп.

Таким чином, розмір заборгованості з процентів за користування кредитом за період з 30 травня по 14 листопада 2023 року, що утворилась за кредитним договором № 445952-КС-006 становить 48 534 грн 48 коп.

А загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 445952-КС-006 становить 77 284 грн 48 коп. та складається з:

суми прострочених платежів за тілом кредиту - 25 000 грн;

суми прострочених платежів за процентами - 48 534 грн 48 коп.;

суми прострочених платежів за комісією - 3 750 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мунтяна І.І. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення з відповідача з 108 568 грн 18 коп. до 77 284 грн 48 коп.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У пункті 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позов задоволено частково (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 71 %), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 719 грн 90 коп. (71 % * 2 422 грн 40 коп. : 100%).

З позивача на користь відповідача підлягає до стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено - у розмірі 1 053 грн 74 коп. (29% * 3 633 грн 60 коп. : 100%).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене, з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення різниця судових витрат у розмірі 666 грн 16 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мунтяна Ігоря Івановича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», з 108 568 грн 18 коп. до 77 284 грн 48 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 666 грн 16 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 30 травня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська