Єдиний унікальний номер 722/808/25
Номер провадження 2/722/325/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ратушенка О.М.

секретаря Кушнір І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом.

В обґрунтування позовних вимог, посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , з огляду на це, вона звернулася до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та на підставі якої була відкрита спадкова справа № 53/2018 і в подальшому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1237.

Зазначала, що в користуванні ОСОБА_2 була також земельна ділянка загальною площею 0.31 га за адресою ур. «Долинки» с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, однак при житті її покійний чоловік не встиг оформити державний акт на право власності на дану земельну ділянку, саме тому приватний нотаріус, у якого позивачка оформляла спадщину не включив до переліку спадкового майна вказану земельну ділянку, оскільки відсутнє право власності на неї.

З огляд на це, просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки за адресою ур. «Долинки» с. Білоусівка Дністровського (Сокирянського) району Чернівецької області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак 28.04.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували між собою у шлюбі, зареєстрованому 04.08.2015 року, Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 30.06.2016 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30.01.2018 року Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з довідки, виданої 02.04.2025 року, приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Гапчуком В.М., ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є спадкоємцем за законом на майно свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав в АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно копії свідоцтва на спадщину за законом від 16.11.2018 року, зареєстрованому в реєстрі за №1237, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1957 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4342612, виданого реєстраційною службою Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 28.09.2015 року та зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером 40.

Право власності ОСОБА_1 , на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145755688 від 16.11.2018 року, форма власності приватна, розмір частки 1.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При своєму житті ОСОБА_2 заповіту не склав, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно пп.5, п.27 розділу X Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність під час дії воєнного стану мають тільки громадяни України, яким на праві приватної власності належать об`єкти нерухомого майна, у тому числі індивідуальні житлові будинки, гаражі, гаражі, будинки та інші будівлі, право власності на які оформлено згідно діючого законодавства.

Окрім того, право на отримання безоплатно у власність земельних ділянок мають громадяни, яким земельні ділянки були надані до 1 січня 2002 року у користування.

При цьому, документами, які підтверджують наявність у громадянина права користування, можуть бути, зокрема, державні акти на право постійного користування земельними ділянками (ст. 23 ЗК України в редакції 1992 року, первісна редакція ст. 126 чанного ЗКУ), державні акти на право володіння землею (ст. 23 ЗК УРСР 1990 року), записи з земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій, записи в погосподарських книгах сільських рад, записи в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських і сільських рад (ст. 20 ЗК УРСР 1970 року), державні акти на право довічного спадкового володіння землею, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, акт відводу земельної ділянки в натурі.

Так, згідно архівного витягу №06-05-1/1/10 від 17.01.2025 року, рішенням Білоусівської сільської ради народних депутатів 10 сесії ХХІ скликання від 13.03.1992 року «Про впровадження земельної реформи в селі/урочище «Ветлікарня», «Селиске», «Долинки»», сільська рада народних депутатів вирішила, видати для розширення присадибних ділянок урочище «Долинки», ОСОБА_2 0,31 га.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236 ЦК України, ст.ст. 30, 76-82, 175, 177 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки за адресою ур. «Долинки» с. Білоусівка Дністровського (Сокирянського) району Чернівецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Повний текст рішення складено 28.05.2025 року.