КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

справа № 754/262/24

провадження № 22-ц/824/2541/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі: Навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І-ІІ ступенів №278» Деснянського району м. Києва, управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року, постановлене під головуванням судді Таран Н.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І-ІІ ступенів №278» Деснянського району м. Києва, управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я з вини відповідачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що наказом Навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І - ІІ ступенів № 278 Деснянського району м. Києва від 30 серпня 2023 року № 153-к/тр «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » було прийнято на посаду вчителя хімії з 01.09.2023, підставою видання даного наказу стала заява позивачки від 29.08.2023.

З 18.09.2023 з адміністрацією закладу почали виникати конфліктні ситуації через те, що керівництвом незаконно вимагались медичні довідки.

25.09.2023 року її ознайомили з незаконним наказом від 22.09.2023 року. Через вимогу пройти медичне обстеження витратила свої власні кошти, які вимагала повернути, але директор школи їй не повернула та на численні звернення не відповідала. У зв`язку з негативними емоціями позивачки, створення у позивачки комплексу неповноцінності і нікчемності, спричинені незаконними діями та бездіяльності з вини відповідачів.

Позивачка виявила що у в.о. директора навчального закладу № 278 та всіх вчителів навчального закладу відсутні станом на 01.09.2023 довідки від психіатра за формою 100-2/о (проте у позивачки вимагали таку довідку не легітимного зразка шляхом виконання не законного наказу).

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідачів Навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І-ІІ ступенів №278» Деснянського району м. Києва та управління освіти Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я з вини відповідачів, а саме моральну шкоду - 60 000,00 грн., матеріальну шкоду - 174 014,00 грн., судові витрати - 1 311,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що рішення районного суду винесене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, односторонньо. Зазначає, що відповідачі не долучили належні та допустимі докази документальних підтверджень звернень батьків до НВК № 278 м. Києва щодо позивачки. Судом не було досліджено медичні документи, які були подані скаржницею на підтвердження завданої шкоди здоров`ю. Звертає увагу суду, що свої вимоги підтверджує належними та допустимими доказами, які районним судом досліджені не були.

В судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні позивачка апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо заподіяння їй майнової шкоди. Позивачем не доведено протиправність дій відповідачів, а також наявність причинного зв`язку між переліченими обставинами та протиправними діями, що потягло її моральні страждання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що наказом Навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І - ІІ ступенів № 278 Деснянського району м. Києва від 30 серпня 2023 року № 153-к/тр «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » було прийнято на посаду вчителя хімії з 01.09.2023, підставою видання даного наказу стала заява позивачки від 29.08.2023.

22 вересня 2023 до адміністрації закладу звернувся колектив учнів 9-А класу зі скаргою щодо дивної поведінки вчителя хімії ОСОБА_1 , яка на уроці не пояснювала учням матеріал за предметом, а вела розмови на різні теми, що не мали жодного відношення до предмету хімія, зміст яких було важко зрозуміти.

В.о. директора Закладу видано наказ від 22.09.2023 «Про створення комісії щодо перевірки на наявність медичних довідок» про проходження обов`язкових попередніх психіатричних оглядів, педагогічних оглядів у педагогічних працівників закладу освіти станом на 01.09.2023, з яким ознайомлено працівників закладу під підпис.

Вказаний наказ позивачем не оскаржувався, матеріали справи не містять даних щодо визнання даного наказу не законним та інформації щодо його скасування.

25.09.2023 до адміністрації навчального закладу звернулася асистент вчителя 8-А класу, в якому навчаються діти з особливими освітніми потребами з доповідною запискою на дії вчительки з хімії ОСОБА_1 доповідній записці йшла мова про те, що під час уроку вчителька хімії своїми діями призвела до емоційного збудження ученицю з особливими освітніми потребами, яке виражалося у формі плачу дитини, яку не можливо було заспокоїти тривалий час.

27.09.2023 до адміністрації закладу звернулася мати учениці 9-А класу зі скаргою, в якій також скаржилася на дивну поведінку ОСОБА_1 , яка на уроках вживала некоректні висловлювання, не обґрунтовано виставляла оцінки учням.

Для з`ясування, викладених у скаргах фактів, невідповідної поведінки вчительки хімії ОСОБА_1 наказом навчального закладу від 28.09.2023 № 125-од було створено комісію та зобов`язано ОСОБА_1 надати пояснення по фактах, викладених у скаргах.

01.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до в.о. директора навчального закладу з заявою, в якій просила звільнити її з займаної посади з 02.10.2023.

Наказом навчального закладу від 02.10.2023 № 190-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачку було звільнено з посади вчителя хімії 02.10.2023 за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

На підставі вищезазначених пояснень в.о. директора навчального закладу, в межах компетенції та в строки визначені Законом України «Про звернення громадян», була підготовлена та відправлена відповідь позивачці від 30.10.2023 № 3787. Крім того, на всі інші звернення позивачки, управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було своєчасно надано відповіді.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності, настанні інших негативних наслідків.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми - статті 78-80 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, наказом від 02.10.2023 № 190-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачку було звільнено з посади вчителя хімії 02.10.2023 за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Вказаний наказ позивачем не оскаржувався, матеріали справи не містять даних щодо визнання даного наказу не законним та інформації щодо його скасування.

Крім того, в.о. директора Навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) - школа І-ІІ ступенів №278» Деснянського району м. Києва, в межах компетенції та в строки визначені Законом України «Про звернення громадян», було своєчасно надано відповіді на всі звернення апелянтки.

З огляду на вищевикладене, позивачкою не доведено в чому саме полягали протиправність дій відповідачів та виходячи з цього відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження сукупності необхідних складових для притягнення відповідачів до цивільної відповідальності та висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: