ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1666/25

Головуючий у першій інстанції Топіха Р. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/867/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи:

боржник ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бахмацького районного ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами. В обґрунтування посилався на те, що на виконанні у Бахмацькому районному ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 11484725 з примусового виконання виконавчого листа № 2-544/09, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 04.02.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 і до повноліття дитини.

Скаржник посилається, що державний виконавець нарахував заборгованість зі сплати аліментів у сумі 107347, 66 грн за період з січня 2009 року по червень 2023, проте ОСОБА_1 вважає такий розрахунок заборгованості по аліментам неправильним, оскільки в період з грудня 2017 року по вересень 2024 року він працював у ТОВ «МКФ-Трейд» та ТОВ «ВКМЗ-Фасад» і отримував заробітну плату, проте державний виконавець нарахував за цей період аліменти із розміру заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Вказує, що звернувшись до начальника Бахмацького районного ВДВС з заявою про перерахунок заборгованості аліментів ОСОБА_1 з урахуванням його заробітної плати за 2017-2023 роки було отримано відповідь про неможливість проведення перерахунку, оскільки заборгованість обчислюється щомісячно, а надана інформація за 2017-2020 роки надана поквартально.

На підставі ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 447-449 ЦПК України скаржник просить зобов`язати державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л. Откидач здійснити перерахунок аліментів за виконавчим листом № 2-544/09, виданим Новозаводським районним судом міста Чернігова 04 лютого 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частки заробітку, врахувавши заробітну плату ОСОБА_1 за 2017-2023 роки за місцем роботи в ТОВ «МКФ-Трейд» та ТОВ «ВКМЗ-Фасад».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.03.2025 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами, відмовлено.

Ухвала обґрунтована тим, що державним виконавцем за період з 2017 по 2023 роки з урахуванням відомостей з Державного реєстру Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 11.12.2024 за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2024 року встановлено, що державним виконавцем обчислювався розмір заборгованості з дотриманням вимог закону з урахуванням відомостей, отриманих зі звітів ТОВ «МКФ ТРЕЙД».

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Ковалюх В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.03.2025 та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

За доводами скарги оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

У скарзі заявник посилається на те, що суд не перевірив правильність нарахування аліментів, не навів конкретних періодів та нарахованих сум аліментів.

Зазначає, що в доданих до скарги відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зазначений розмір заробітної плати ОСОБА_1 поквартально за період з 01.01.2017 по 01.10.2024. Зокрема, за 1 квартал 2020 року боржнику нарахована заробітна плата в сумі 16471,52 грн за мінусом податку (2964,18 грн) дохід становить 13506,65 грн. За один місяць дохід становить 4502,22 грн. Сума аліментів з цього доходу за січень 2020 року становить 1125,55 грн.

Як зазначає заявник, у розрахунку заборгованості аліментів, доданому до скарги, державний виконавець нарахував аліменти за січень 2020 року у сумі 1790,93 грн, виходячи із розміру заробітної плати за місяць 8 899 грн. Тобто, розрахунок є неправильним, оскільки зроблений із заробітної плати для працівника цієї місцевості, а не з фактичної заробітної плати отриманої ОСОБА_1 .

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Сиводід О.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Новозаводського районного суду від 13.03.2025 - залишити без змін. В обґрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Заявник у відзиві посилається на те, що в апеляційній скарзі апелянт не згоден із нарахуванням аліментів виключно за один місяць за січень 2020 року. Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів його щомісячної заробітної плати у січні 2020 року, а надано лише його поквартальний дохід у 2020 році. Тобто, у січні, лютому та березні 2020 року сума отриманого доходу не обов`язково могла бути однаковою, а отже і твердження апелянта ґрунтуються виключно на припущеннях. У відзиві заявник посилається на те, що ОСОБА_1 безпідставно уникаючи сплати аліментів на утримання своєї дитини з 2009 року не тільки порушує приписи чинного законодавства, а й моральні норми. Вказує, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є правильним та таким, що здійснений з урахуванням норм чинного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу Бахмацьким районним відділом державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 11484725, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 04.02.2009 Новозаводським районним судом м. Чернігова виданий виконавчий лист по справі № 2-544/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 і до повноліття дитини (а.с. 6).

Судом досліджено матеріали виконавчого провадження № 11484725 з примусового виконання виконавчого листа № 2-544/09, з якого вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції Москаленко В.П. від 20.02.2009 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа № 2-544 від 04.02.2009.

15.01.2025 представник боржника ОСОБА_1 адвокат Ковалюх В.М. звернувся до начальника Бахмацького відділу ДВС із заявою про здійснення перерахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, врахувавши заробітну плату ОСОБА_1 за 2017-2023 роки за місцем роботи в ТОВ «МКФ-Трейд» та ТОВ «ВКМЗ-Фасад» (а.с. 16-17).

У відповідь на вказане вище звернення листом від 23.01.2025 № 878 в.о. начальника Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Людмила Откидач повідомила, що боржником жодного разу не надавалась інформація про отриманий дохід за попередні роки для розрахунку аліментів. У зв`язку з тим, що розмір заборгованості обчислюється щомісячно, а надана боржником інформація за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки надана поквартально державний виконавець позбавлений можливості провести перерахунок аліментів за вказаний період (а.с. 14-15).

Матеріали справи містять відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 11.12.2024 за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату від ТОВ «МКФ-Трейд» починаючи з 01.12.2017 та від ТОВ «ВКМЗ-Фасад» з 20.09.2024 (а.с. 18-22).

З розрахунків заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-544 від 04.02.2009 за період 2011-2023 роки вбачається, що сукупний розмір заборгованості станом на червень 2023 року становить 107347,66 грн (а.с. 7-13).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що державним виконавцем за період з 2017 по 2023 роки з урахуванням відомостей з Державного реєстру Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 11.12.2024 за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2024 року встановлено, що державним виконавцем обчислювався розмір заборгованості з дотриманням вимог закону з урахуванням відомостей, отриманих зі звітів ТОВ «МКФ ТРЕЙД».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно ст. 447 ЦПК України, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина перша статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості кордоном (ч. 2 ст. 195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Також, як передбачено ч. 8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Таким чином, з аналізу вказаної норми вбачається, що саме ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, мав обов`язок подавати державному виконавцю відомості про свої доходи та сплачені ним суми аліментів з метою правильного обліку сплати ним платежів на виконання відповідного рішення суду.

За даними виконавчого провадження, державним виконавцем Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам за період з січня 2009 року по червень 2023 року, яка становить 102855,73 грн.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вказана сума заборгованості державним виконавцем нарахована виходячи з останніх показників розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за період з 2017 року по 2020 рік, сума аліментів державним виконавцем обраховувалась у 2017 році із середньої заробітної плати у розмірі 4926 грн на місяць; у 2018 році за січень-березень у розмірі 4926 грн на місяць (14778 грн за три місяці), за квітень-грудень у розмірі 6113 грн на місяць (55017 грн з 9 місяців), а всього за рік 69795 грн; у 2019 році за січень-червень у розмірі 8135 грн на місяць (за 6 місяців 48810 грн), за липень-грудень у розмірі 8662 грн на місяць (51972 грн за 6 місяців), а всього за рік 100782 грн; у 2020 році за січень-березень у розмірі 8899 грн на місяць (26697 за три місяці), за квітень-червень у розмірі 9481 грн на місяць (28443 грн за 3 місяці), за липень-вересень у розмірі 10621 грн на місяць (31863 грн за 3 місяці), за жовтень-грудень у розмірі 11695 грн на місяць (35085 грн за 3 місяці), а всього за рік 122088 грн (а.с. 9-10).

Звертаючись до суду зі скаргою та апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що при складенні розрахунку державним виконавцем неправомірно розраховано суму заборгованості, виходячи із розміру середньої заробітної плати в місцевості, оскільки у період з грудня 2017 року по вересень 2024 року ОСОБА_1 працював в ТОВ «МКФ-Трейд» та з вересня 2024 року у ТОВ «ВКМЗ-Фасад» та отримував заробітну плату.

З матеріалів справи, зокрема з довідок про доходи, виданих ТОВ «МКФ-Трейд» убачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 за грудень 2017 року складає 3300 грн (а.с. 114), у 2018 році загальний розмір заробітної плати за рік складає 47200 грн (а.с. 114 зворот), у 2019 році загальний розмір заробітної плати за рік складає 53692,73 грн (а.с. 115), у 2020 році загальний розмір заробітної плати за рік складає 67091,69 грн (а.с. 115 зворот).

Зазначене також підтверджується і відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2024 року (а.с. 18-22).

Враховуючи викладене, апеляційним судом встановлено невідповідність розміру заробітної плати при нарахуванні державним виконавцем аліментів на виконання рішення суду із розміром отриманої ОСОБА_1 заробітної плати за офіційним місцем працевлаштування, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця при складанні розрахунків заборгованості за період з 2017 року по 2020 рік знайшли своє підтвердження і є обґрунтованими.

Також за матеріалами справи, представник ОСОБА_1 адвокат Ковалюх В.М. звертався до Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби із заявою про проведення перерахунку заборгованості ОСОБА_1 , врахувавши заробітну плату за 2017-2023 роки за місцем роботи у ТОВ «МКФ-Трейд» та ТОВ «ВКМЗ-Фасад», проте у перерахунку заборгованості зі сплати аліментів йому було відмовлено.

Разом з тим, вимоги скарги в частині зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам за період з 2021 року по 2023 рік є необґрунтованими, оскільки за цей період розрахунок заборгованості складений у відповідності до вимог ст. 195 СК України та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Крім того розрахунок заборгованості слід розраховувати з врахуванням заробітної плати (доходів), а не з врахуванням заробітної плати за місцем роботи в ТОВ «МКФ-Трейд» та ТОВ «ВКМЗ-Фасад».

Апеляційний суд враховує, що державний виконавець не був позбавлений можливості отримати та перевірити інформацію від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про дохід боржника ОСОБА_1 у разі відсутності даних про працевлаштування боржника та розмір отриманої ним заробітної плати.

Отже, висновки суду першої інстанції є помилковими та передчасними, оскільки судом, оскільки розмір заборгованості, вказаній державним виконавцем у розрахунку, та дійсний розмір отриманої заробітної плати боржника, не узгоджуються, що не враховано при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах державним виконавцем та залишено поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що хоча ОСОБА_1 і не звертався з вимогами про визнання дій чи бездіяльності державного виконавця під час складення розрахунку заборгованості по аліментам у порядку положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України, проте апеляційним судом було встановлено порушення прав скаржника під час складення державним виконавцем розрахунку заборгованості, яке підлягає поновленню з мотивів, викладених у цій постанові, з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.02.2020 у справі № 820/1961/18.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою скасування судового рішення та постановлення нового судового рішення по суті вимог скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 березня 2025 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити перерахунок (розрахунок) аліментів за виконавчим листом № 2-544/09, виданим Новозаводським районним судом міста Чернігова 04 лютого 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку з врахуванням заробітної плати (доходів) ОСОБА_1 за 2017-2020 роки.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 28.05.2025.

Головуючий Судді: