Справа №484/1835/25
Провадження № 22-ц/812/974/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Бєлоущенком Андрієм Жоржовичем

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Маржиною Т.В., дата складання повного тексту не вказана, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що відповідно до рішення Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 22 квітня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 січня 2007 року - розірвано.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 вересня 2019 року між ними укладено договір про поділ спільного сумісного майна, який посвідчено приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А., та зареєстровано в реєстрі за № 4388.

В свою чергу, ОСОБА_4 вже звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про розподіл спільного майна колишнього подружжя, але не зазначив про наявність іншого майна, яке також відноситься до режиму спільного майна колишнього подружжя, оскільки вказане майно було придбане в період шлюбу за спільні кошти сторін.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, від 30 вересня 2024 року, ухваленого в цивільній справі №484/3280/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено.

Розділено спільне майно набуте під час шлюбу подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року судове рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області залишено без змін.

Так, як позивачка ОСОБА_1 , дізналася про вищевказане майно набагато пізніше ніж в процесі розгляду цивільної справи 484/3280/24 про розподіл сумісного майна колишнього подружжя, оскільки інше майно було придбано за спільні кошти подружжя, однак оформлено на ім`я відповідача, в даному випадку позивачка змушена звернутися за судовим захистом про розподіл всього спільного сумісного майна колишнього подружжя.

Зазначає, що вона не знала, що в період шлюбу за спільні кошти було придбано колишнім чоловіком й інше майно, яке колишнє подружжя не розділило між собою, а саме:

нежитлова будівля, спортивний комплекс загальною площею 112, 7 кв.м., що розташовано, за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація 10 травня 2016 року, що підтверджується витягом про відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 лютого 2025 року за №658;

сторожка, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 26,0 кв.м., що розташовано, за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація 12 травня 2016 року, що підтверджується витягом про відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2025 року за № 920;

будівля автогужова вагова загальною площею 30.1 кв.м., що розташовано, за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація 12 травня 2016 року, що підтверджується витягом про відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 лютого 2025 року за № 308;

земельна ділянка площею 0.0024 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :06:045:0018, державна реєстрація 04 червня 2013 року, що підтверджується витягом про відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 лютого 2025 року за № 687;

гараж загальною площею 32.0 кв.м., що розташований за адресою авто гаражний кооператив «Москвіч» буд. 163, місто Первомайськ, Миколаївська область, державна реєстрація 24 лютого 2011 року, що підтверджується витягом про відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 лютого 2025 року за № 650;

автомобіль, марки «Toyota LAND CRUISER», 2018 року випуску.

Звертає увагу, що вказане майно було придбане в період шлюбу за спільні кошти колишнього подружжя.

Враховуючи вищевикладене, просила виділити у її власність частину вказаного вище майна.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна колишнього подружжя - залишено без руху.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що до наданої позовної заяви не додано доказів щодо вартості транспортного засобу, а також щодо наявності транспортного засобу, його придбання під час шлюбу та відчуження.

Позивачем надано до суду копії документів, які належним чином не завірені, зокрема, копії рішень судів, в одному з яких відсутня відмітка про набрання законної сили, а інше ж рішення знеособлене, у зв`язку з чим неможливо встановити його належність до справи, що в подальшому позбавляє суд можливості встановити обставини, на які посилається позивач.

Крім того, до позовної заяви додано копії деяких документів неналежної якості у зв`язку з чим їх зміст неможливо ідентифікувати.

Згідно Акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 04 квітня 2025 року не додано всіх документів, зазначених у додатках до позовної заяви.

В наданій позовній заяві не зазначено ціну позову в частині стягнення 1/2 вартості автомобіля і в самій позовній вимозі така сума не вказана. Вартість автомобіля не включена в ціну позову і не врахована при сплаті судового збору.

За таких обставин, позивачу слід встановити та зазначити вартість автомобіля, включити її до складу ціни позову та доплатити судовий збір у відповідності до вартості спірного автомобіля, про що надати суду платіжну інструкцію.

Наступною ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - повернуто позивачу.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною позивача вимоги ухвали суду повністю не виконані, а саме не сформульована позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в розмірі 1/2 частки вартості автомобіля Toyota Land Cruiser 2018 року випуску; надано до суду копії документів неналежної якості у зв`язку з чим їх зміст неможливо ідентифікувати (копія паспорту позивачки); в копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у справі № 484/3280/24, провадження № 22-ц/812/42/25 відсутня відмітка про набрання законної сили.

Крім того, згідно Акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 04 квітня 2025 року не додано всіх документів, зазначених у додатках до позовної заяви, а саме копії РНОКПП позивача та відповідача.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Бєлоущенка А.Ж., подала на неї апеляційну скаргу та вказувала, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає дійсним та фактичним обставинам справи, прийнята з істотним порушенням норм процесуального права, тому просили про її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що стороною позивача були усунуті всі можливі недоліки позовної заяви, а докази які сторона позивача не має можливості отримати в позасудовому порядку, може отримати в ході підготовчого судового провадження по цій цивільній справі.

Оскільки у сторони позивача були складнощі в отриманні документів та інформації з Територіального центру МВС № 4842 відносно наявності (відсутності) транспортного засобу, його придбання під час шлюбу та відчуження відповідачем ОСОБА_2 за період шлюбу з 2007 року по 2019 рік, що в свою чергу змусило сторону позивача подане письмове клопотання про витребування доказів від ТСЦ МВС щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 за період з 20 січня 2007 року по 22 квітня 2019 року.

Також зазначає, що цивільно-процесуальний кодекс не містить чіткого переліку доказів, які потрібно додати до позовної заяви.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позивачкою в свою чергу і було здійснено.

У п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.02.2007 року №11" Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено що де заяви про розірвання шлюбу додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не в праві через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Тим більше посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви з підстав не надання копії постанови Миколаївського апеляційного суду за результатами апеляційного перегляду цивільної справи №484/3280/24 з відміткою «про набрання законної сили», не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Крім того, на стадії пред`явлення позовної заяви, вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність позовної заяви вимогами ст. 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред`явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не в праві уточнювати, пропонувати позивачу надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні подаватись разом із позовом.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У даному випадку оскаржується ухвала про відмову у видачі судового наказу, яка зазначена в пункті 6 ч.1 ст.353 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна колишнього подружжя - залишено без руху.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що до позовної заяви позивачем не додано доказів щодо вартості транспортного засобу, а також щодо наявності транспортного засобу, його придбання під час шлюбу та відчуження.

Позивачем надано до суду копії документів, які належним чином не завірені, зокрема, копії рішень судів, в одному з яких відсутня відмітка про набрання законної сили, а інше ж рішення знеособлене, у зв`язку з чим неможливо встановити його належність до справи, що в подальшому позбавляє суд можливості встановити обставини, на які посилається позивач.

Крім того, до позовної заяви додано копії деяких документів неналежної якості, у зв`язку з чим їх зміст неможливо ідентифікувати.

Згідно Акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 04 квітня 2025 року не додано всіх документів, зазначених у додатках до позовної заяви.

В наданій позовній заяві не зазначено ціну позову в частині стягнення 1/2 вартості автомобіля і в самій позовній вимозі така сума не вказана. Вартість автомобіля не включена в ціну позову і не врахована при сплаті судового збору.

За таких обставин, позивачу слід встановити та зазначити вартість автомобіля, включити її до складу ціни позову та доплатити судовий збір у відповідності до вартості спірного автомобіля, про що надати суду платіжну інструкцію.

Наступною ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - повернуто позивачу.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною позивача вимоги ухвали суду повністю не виконані, а саме не сформульована позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації в розмірі 1/2 частки вартості автомобіля Toyota Land Cruiser 2018 року випуску; надано до суду копії документів неналежної якості у зв`язку з чим їх зміст неможливо ідентифікувати (копія паспорту позивачки); в копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у справі № 484/3280/24, провадження № 22-ц/812/42/25 відсутня відмітка про набрання законної сили.

Крім того, згідно Акту про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 04 квітня 2025 року не додано всіх документів, зазначених у додатках до позовної заяви, а саме копії РНОКПП позивача та відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2,3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За приписами ч.ч.1,10 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, звернувшись до суду із позовом, самостійно обрав спосіб захисту, на його думку, порушених і не визнаних прав, а також обґрунтував їх певними доказами

Суд першої інстанції не зобов`язаний указувати стороні як саме обґрунтовувати свої доводи та які докази подавати на обґрунтування своїх позовних вимог, кожна сторона самостійно обирає способи та засоби захисту своїх прав.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31.08.2023 р. у справі № 990/114/23 зробила висновок, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених цивільним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Також колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до ст. 7 цього Закону.

Отже, у разі якщо позивач невірно визначив розмір судового збору або ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, суд зобов`язаний в порядку ч. 2 ст. 176 ЦПК України, попередньо визначити розмір судового збору, про що зазначити в ухвалі.

Судом першої інстанції на момент винесення оскаржуваної ухвали не встановлені зазначені вище обставини, що призвело до формального позбавлення права позивача на звернення до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бєлоущенком Андрієм Жоржовичем - задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.