Номер апеляційного провадження 22-ц/824/7849/2025
Головуючий у суді першої інстанції Н. В. Марфіна
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

29 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_4 , на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Марфіної Н. В.., в примішенні Дніпровського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2023 у справі №755/7840/22 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини до її повноліття. Наразі дитини досягла повноліття та продовжує навчання в Університеті імені Андрія Фрича Моржевького в Кракові, Республіка Польща на факультеті права, управління та міжнародних відносин на денній формі навчання першого ступеня за спеціальністю «Міжнародні відносини» на платній основі. В зв`язку з навчання повнолітня дитина не має змоги працевлаштуватись та утримувати себе самостійно. Спільний син сторін зареєстрований за місцем реєстрації позивача. Факт проживання дитини з матір`ю також підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2023 у справі №755/7840/22 про стягнення з відповідача аліментів. Лише на період навчання дитини періодично їздить до Польщі і потребує стабільного матеріального забезпечення для належних умов проживання та подальшого навчання. Із власних доходів позивач не може повністю забезпечувати повноцінне навчання сина та його утримання. Відповідач є працездатним, несе службу в лавах Збройних Сил України та отримує регулярне грошове забезпечення від держави. Інших дітей відповідач не має, аліментів нікому не сплачує, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 18.11.2024 і до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів, які стягнуто на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, змінити, збільшивши розмір аліментів з 1/6 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача до 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно та до досягнення дитиною 23 - річного віку.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів безпідставно дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів має бути зменшений до 1/6 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів 1/4 частина від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно та до досягнення ддитиною 23 - річного віку, є безспірним відповідно до норм закону відноситься до стягнення грошових сум незначного розміру. Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення, на власний розсуд не застосував норми закону, що регулюють подібні за змістом правовідносини, та які повинен був застосувати, а також не врахував максимально інтереси дитини, яка у зв`язку із навчанням потребує якнайкращого забезпечення становища.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішивши справу згідно із законом.

Часткового задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що повнолітній син сторін навчається на платній основі, що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, однак у матеріалах справи відсутні будь-які дані про розмір вартості освітньої послуги та відповідні докази на підтвердження вартості послуги з навчання. За таких обставин суд вбачав підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів з до 1/6 частини від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно та до досягнення ддитиною 23 - річного віку.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 26.01.2006 по 11.08.2022.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року у справі №755/7840/22 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

03.08.2024 року ОСОБА_3 став повнолітнім.

Згідно свідоцтва про продовження навчання на денній формі навчання від 23.10.2024 №125/WPAISM/SM/24/25, ОСОБА_3 прийнятий на навчання в Університет імені Андрія Фрича Моржевького в Кракові на термін 01.10.2024 - 30.09.2027, на денну форму навчання першого ступеня, за спеціальністю «Міжнародні відносини» на платній основі, на перший семестр. Навчання на денній формі починається з 01.10.2024.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 179, 199, 200, 201 СК України).

Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з положеннями ст. 200 ЦК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 186 СК України передбачено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Як вбачається із матеріалів справи, спільна дитина сторін після досягнення повноліття продовжила навчання у Польщі, навчається на денній формі навчання та платній основі, дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні, відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин його участі в утриманні вже повнолітньої дитини, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується потреба повнолітньої дитини сторін у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання.

Доказів відсутності у відповідача можливості надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання матеріали справи не містять.

За таких обставин обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх повнолітнього сина на час його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Таким чином, суд першої інстанції, установивши, що син сторін продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати його, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, адже обов`язок батьків утримувати повнолітньго сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Однак при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не було враховано визначені у частині дев`ятій статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність.

Заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_1 в позовній заяві навела обґрунтування з посиланням на відповідні докази щодо необхідності визначення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно достатті 182 СК України, визначаючи розмір аліментів суд має виходити з їх необхідності і достатності для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Поряд з цим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність дійсної потреби отримувати аліменти саме у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, і що саме такий розмір забезпечить гармонійний розвиток повнолітнього сина сторін.

Поряд з цим, суд першої інстанції, визначаючи належний до стягнення розмір аліментів, не врахував матеріальний стан обох сторін,відсутність можливості повнолітнього сина забезпечувати свої потреби, обов`язок обох батьків утримувати дитину, інші обставини, визначені частиною першою статті 182 ЦПК України, та дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Суд першої інстанції помилково зменшив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, пославшись на відсутність доказів вартості навчання ОСОБА_3 , оскільки вказана обставина не має значення для визначення розміру аліментів, які позивач просила стягнути у частці, а не в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

При з`ясуванні обставин справи, колегією суддів було встановлено, що на час ухвалення рішення повнолітній син сторін по справі продовжує навчання на денній платній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, одягом та взуттям тощо. Такі витрати для забезпечення життєдіяльності дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів. Оскільки син сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має, у батьків наявний обов`язок утримувати спільного сина на період його навчання та досятгнення ним 23 - річного віку, тому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким розмір аліментів є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у вказаному розмірі, судом апеляційної інстанції враховані вищенаведені обставини, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, працює, отримує дохід, з матеріалів справи не вбачається даних про незадовільний стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітнього сина у повному обсязі.

Одак суд першої інстанції задовольняючи частково позов про стягнення аліментів прийшов до помилкового висновку зменшивши розмір аліментів, який позивач просила стягнути з відповідача, пославшись на відсутність доказів вартості навчання ОСОБА_3 .

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів бере до уваги, оскільки вони спростовують висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, що є підставою для зміни рішення в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Установивши вказані обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що оскаржувне рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом збільшення розміру стягнутих аліментів з 1/6 до 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи з 18.11.2024 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох річного віку на період навчання.

При цьому колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Згідно ч. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення аліментів.

Так, за результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу задоволено, змінено заочне рішення суду.

Таким чином стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі у розмірі 1 816,80 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року змінти, збільшити розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання з 1/6 на 1/4 частину від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи з 18.11.2024 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двадцяти трьох річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна