БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/722/25
Провадження № 2/497/680/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом через систему "Електронний суд" через свого представника ОСОБА_3 та просить суд постановити рішення, яким встановити факт перебування на його, ОСОБА_1 утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_6 народились двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак, у дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батько відсутній, оскільки відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу, а відтак в розумінні ст.180 СК України у них відсутній, батько, який за законом зобов`язаний їх утримувати.

З березня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почали проживати разом.

26.08.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, реєстрації якого підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна дитина, ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

Між ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4 склалися теплі відносини і ОСОБА_10 повністю замінив дітям рідного батька, якого вони ніколи не мали.

Всі троє дітей, проживають однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 ,

Фінансове утримання сім`ї здійснюється позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків оскільки рівень його доходу дозволяє утримувати усіх трьох дітей.

Тобто з 26.08.2020 року на утриманні ОСОБА_1 перебуває троє дітей, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач стверджує, що підставою звернення до суду для встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей стала необхідність подачі такого документу, з метою підтвердження відповідності ОСОБА_1 вимогам абзацу 3, ч.1, ст.23 «ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку»

Ухвалою від 28.03.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 30.04.2025 о 09:00 годині (а.с.34), про що були повідомлені сторони (а.с.35).

В підготовче засідання 30.04.2025 року:

- позивач та представник не прибули, хоча повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.36-38 - довідки про доставку електронних листів). 28.04.2025 року через систему "Електронний суд" представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (а.с.42-44);

- представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 - не прибув, хоча сповіщений належним чином шляхом надіслання ухвали суду на офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.36 зворотна сторінка - а.с.37 - довідки про доставку електронних листів). Причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву до суду не подавав;

-представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради - не прибув, повідомлений згідно вимог чинного законодавства на офіційну електронну адресу: (а.с.38). Через систему "Електронний суд" надіслав пояснення третьої особи щодо позову, згідно яких вважав за можливе ухвалити судове рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на власний розсуд, враховуючи найкращі інтереси дитини, розгляд справи просив проводити без участі представника Служби (а.с.39-41);

-третя особа ОСОБА_2 повідомлена згідно вимог чинного законодавства на зазначену в позові електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.35). Втім до суду не прибула, ніяким чином на позовну заяву не відреагувала, своєї думки щодо позовних вимог ОСОБА_1 - не висказала.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 09:00 годину 02.06.2025 року (а.с.46), про що повідомлено сторін по справі (а.с.47).

В судове засідання 02.06.2025 року:

- позивач та представник не прибули, хоча повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.47 зворотна сторінка - довідки про доставку електронних листів). Раніше 28.04.2025 року через систему "Електронний суд" представник позивача надсилав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (а.с.42-44);

- представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 - не прибув, хоча сповіщений належним чином шляхом вручення ухвали суду (а.с.47). Причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву до суду не подавав;

-представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради - не прибув, повідомлений згідно вимог чинного законодавства на офіційну електронну адресу: (а.с.48). Через систему "Електронний суд" раніше 24.04.2025 року надсилав пояснення щодо позову, згідно яких вважав за можливе ухвалити судове рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на власний розсуд, враховуючи найкращі інтереси дитини, розгляд справи просив проводити без участі представника Служби (а.с.39-41);

-третя особа ОСОБА_2 повідомлялася згідно вимог чинного законодавства. Поштовий рекомендований лист, надісланий на зазначену в позові адресу: АДРЕСА_1 , повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші, що «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.49-51). Разом з цим, до суду не прибула, ніяким чином на позовну заяву не відреагувала, своєї думки щодо позовних вимог ОСОБА_1 - не висказала.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень сторони позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 та 2 ст. 27 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому нормами ст. 260 СК України передбачено, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч.1 ст.268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, у вітчима виникає обов`язок утримувати дітей лише у разі відсутності у них матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання, що відповідає правовій позиції Верховного суду у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23.

Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин:

- такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання;

- вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17-18), є військовозобов`язаним (а.с.21), перебуває в шлюбі з гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 26.08.2020 року, який зареєстрований Малиновським районним у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1779 (а.с.22 зворотна сторінка).

Від цього шлюбу подружжя має спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.20).

Дружина позивача, яка є третьою особою у справі та є матір`ю дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 02.12.2020 року та НОМЕР_4 від 30.11.2010 року відповідно (а.с.18 зворотна сторінка, а.с.19).

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №1 від 03.08.2024 року (а.с.12) та №5 від 03.08.2024 року (а.с.11) слідує, що відомості про батька дітей вказані зі слів матері, тобто ОСОБА_6 є матір`ю одинокою.

Діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 9, 10).

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з сім`єю зі складом 5 осіб: ОСОБА_2 , 1990 року народження - дружина, ОСОБА_7 , 2021 року народження - син, ОСОБА_5 , 2010 року народження - донька, ОСОБА_4 , 2010 року - син (а.с.13).

Позивачем надано суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з яких слідує, що ОСОБА_1 отримував дохід за період з першого кварталу 2020 року по четвертий квартал 2023 року в розмірі мінімальної заробітної плати (а.с.14-15).

За даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України - Індивідуальні відомості про застраховану особу на ім`я позивача ОСОБА_1 значиться, що останній має страховий стаж з 2012 по 2023 рік включно (а.с.23-24).

З інформації з Єдиного реєстру боржників Малиновського ВДВС у м.Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) станом на 26.08.2024 року ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі боржників не значиться (а.с.16).

Відповідно до інформації Єдиного реєстру боржників Хаджибейського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) станом на 26.03.2025 року позивач ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі боржників не значиться (а.с.25).

Родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває на обліку багатодітних сімей в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується довідкою №660 від 14.04.2021 року, термін дії якої до 29.10.2028 року (а.с.22).

Таким чином, судом досліджені усі письмові докази надані позивачем.

Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.

Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.

Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст. 268 Сімейного кодексу України).

Законом не заборонено ОСОБА_1 добровільно утримувати неповнолітніх сина та дочку своєї дружини, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право позивача не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить позивач.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що пасинок та падчерка заявника ОСОБА_1 не мають рідного батька, оскільки реєстрація народження здійснена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а тому на позивача як вітчима цих дітей покладено обов`язок їх утримувати.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Судом враховано, що матеріали справи не містять жодних відомостей про усиновлення вказаних дітей позивачем у встановленому законодавством порядку за наявності відповідних підстав.

Крім того, зважаючи на те, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають батька, реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, то жодних перешкод для ініціювання питання позивачем про усиновлення дітей не має. І лише після усиновлення, усиновлювач зобов`язаний утримувати неповнолітніх усиновлених дітей.

Альтернативних ситуацій, які описані в сімейному законодавстві та стосуються спірного випадку, - немає.

Окрім цього, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні також будь-які дані щодо відсутності у дітей рідних діда та баби, або ж неможливості належного утримання ними дитини.

Сімейне законодавство визначає безумовний обов`язок щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей, то стосовно вітчима (мачухи) передбачено лише право на участь у вихованні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23.

Водночас, матеріали справи також не містять і доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявником вищезазначених дітей.

Так, надана до суду довідка про фактичне місце проживання разом з матір`ю дітей підтверджує лише факт спільного проживання заявника з дружиною та дітьми, проте такі документи не свідчать про утримання заявником зазначених осіб.

Посвідчення багатодітної родини, видане подружжю ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на підставі ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якого багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що у розумінні такого закону для отримання статусу багатодітної сім`ї необхідно здійснювати виховання трьох і більше дітей, а не їх утримання, що вочевидь не є тотожними поняттями.

Що стосується долучених до матеріалів справи Звітів про нараховану та виплачену заробітну плату за останнім місцем роботи позивача, то з цих документів вбачається, що він отримував заробітну плату у різних розмірах по четвертий квартал 2023 року, однак, доказів, які б підтверджували, що ці кошти були витрачені саме на утримання неповнолітніх дітей, які не є достатнім та належним доказом даного факту, матеріали справи не містять.

Твердження позивача про те, що він утримує трьох дітей, в тому числі і на час звернення до суду з даним позовом є хибним, оскільки відомості про доходи позивача надані по четвертий квартал 2023 рік включно, тоді як позов надійшов до суду 26.03.2025 року.

Разом з цим, відомості про те, кому належить квартира в якій проживає сім`я суду не надано. Відсутні докази з приводу місця роботи третьої особи - матері дітей ОСОБА_2 , про розмір її доходів, яка саме і зобов`язана утримувати дітей.

Таким чином, суд оцінюючи надані позивачем докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на утриманні позивача - ОСОБА_1 .

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що жодних доказів того, що відповідач, або треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору порушують, не визнають чи оспорюють права позивача, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, до позовної заяви не надано. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, усиновлення, оскарження дій чи рішень компетентних органів.

Отже, слід дійти висновку, що позивач звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів. На думку суду, встановлення факту утримання позивачем дітей його дружини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у позовній заяві, та від встановлення судом такого факту не залежить виникнення, зміна особистих прав позивача як вітчима, про які він зазначив у позові.

З огляду на викладене, подана до суду позовна заява про встановлення факту, що має юридичне значення, є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 : (місце реєстрації) АДРЕСА_3 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_11 , тел. НОМЕР_5 ; (фактична адреса проживання) АДРЕСА_4

Представник позивача - адвокат Поліщук Дмитро Олександрович, 65000 м. Одеса, провулок Покровський 6, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_12 , тел. НОМЕР_6

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 : АДРЕСА_5 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 , тел. НОМЕР_7

Третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради: 65022, Україна, місто Одеса, вулиця Косовська, будинок, 2, ел. пошта: , тел. 76

Третя особа ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 , тел. НОМЕР_8

Суддя С.В.Кодінцева