печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року

Суддя Печерського районного суду м. Києва Єрмічова В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційні судові системи», Державної судової адміністрації України про визнання відмови у наданні інформації незаконною,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Інформаційні судові системи», Державної судової адміністрації України про визнання відмови у наданні інформації незаконною, просив визнати відмову відповідачів в наданні інформації на адвокатські запити незаконною, зобов`язати відповідачів надати інформацію, а саме про те, в яких справах (із зазначенням номерів справ) та судових рішеннях (із зазначенням реєстраційних номерів рішень в судах Дніпропетровської області, в тому числі Дніпровський апеляційний суд, зустрічається словосполучення «свідок ОСОБА_2 » та/або «свідок ОСОБА_2 » та/або «потерпілий ОСОБА_2 » та/або «потерпілий ОСОБА_2 ». Вимоги обґрунтовані тим, що згідно зі ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» він направив два адвокатські запити до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» та два адвокатські запити до Державної судової адміністрації України. Оскільки на жоден із запитів позивач не отримав запитувану інформацію, тому звернувся до суду з цим позовом.

30.12.2024 ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Єрмічової В. В. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін; встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

15.05.2025 через систему «Електронний суд» від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

Фіксування судового засідання технічними записами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач зазначає, що він звертався з таким самим позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 26.08.2024 відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/22390/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України ДП "Інформаційні судові системи", Державної судової адміністрації України про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки вимога стосовно зобов`язання надання відповіді на адвокатський запит не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не є публічно-правовими у розумінні КАС України.

Установлено, що 27.06.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» в порядку ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із запитом за вих. № 479 про надання інформації про те, в яких справах (із зазначенням номерів справ) та судових рішеннях (із зазначенням реєстраційних номерів рішень) в судах Дніпропетровської області, в тому числі Дніпровському апеляційному суду, зустрічається словосполучення «свідок ОСОБА_2 » та/або «свідок ОСОБА_2 » та/або «потерпілий ОСОБА_2 » та/або потерпілий ОСОБА_2 ».

02.07.2024 позивач ОСОБА_1 від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» отримав відповідь за № 3402/6/11-50-24 від 02.07.2024 у якій зазначено, що до повноважень Підприємства не належить ведення обліку учасників судових процесів за будь-якими ознаками, ідентифікації сторін судових процесів, правової оцінки обставин судових справ та ухвалених по них судових рішень, а також ідентифікації та систематизації останніх за ознаками відмінними від тематичних класифікаторів, зокрема за назвою сторін та учасників судових справ.

07.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Державної судової адміністрації України в порядку ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із запитом за вих. № 483 про надання інформації про те, в яких справах (із зазначенням номерів справ) та судових рішеннях (із зазначенням реєстраційних номерів рішень) в судах Дніпропетровської області, в тому числі Дніпровському апеляційному суду, зустрічається словосполучення «свідок ОСОБА_2 » та/або «свідок ОСОБА_2 » та/або «потерпілий ОСОБА_2 » та/або потерпілий ОСОБА_2 ».

08.07.2024 позивач ОСОБА_1 від Державної судової адміністрації України отримав відповідь за № 15-14082/24 від 08.07.2024 у якій зазначено, що видача копій судових рішень виходить за межі повноважень Державної судової адміністрації України та роз`яснено, що видача копій судових рішень встановлено нормами процесуального законодавства, Законом України «Про доступ до судових рішень» та Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджено наказом ДСА України № 814 від 20.08.2019, та є виключним повноваженням суду.

20.07.2024 позивач ОСОБА_1 повторно звернувся із запитами за вих. № 492 та вих. № 493 до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» та Державної судової адміністрації України про надання інформації про те, в яких справах (із зазначенням номерів справ) та судових рішеннях (із зазначенням реєстраційних номерів рішень) в судах Дніпропетровської області, в тому числі Дніпровському апеляційному суду, зустрічається словосполучення «свідок ОСОБА_2 » та/або «свідок ОСОБА_2 » та/або «потерпілий ОСОБА_2 » та/або потерпілий ОСОБА_2 ».

23.07.2024 від Державної судової адміністрації України позивач ОСОБА_1 отримав відповідь за № 15-14910/24 від 23.07.2024 на запит про отримання інформації від 20.07.2024 за вих.№ 492, у якій було зазначено, що ДСА України відповідно до законодавства не уповноважена здійснювати пошук, аналіз та надання інформації, розміщеної в Реєстрі.

25.07.2024 від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» позивач ОСОБА_1 отримав відповідь за № 3881/6/11-50-24 від 25.07.2024 на запит про отримання інформації від 20.07.2024 вих. №493 у якій зазначено, що до повноважень Підприємства, як адміністратора Реєстру, не належить створення вибірок електронних копій судових рішень, що містяться в Реєстрі, зокрема за будь-якими текстовими словосполученнями.

Право адвоката на отримання інформації за допомогою адвокатського запиту регламентується Законами України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Отже, подання адвокатом адвокатського запиту є професійним правом адвоката, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги.

Вимоги до подання адвокатського запиту є однаковими для всіх адвокатів, незалежно від організаційних форм, в яких вони здійснюють адвокатську діяльність індивідуально, або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Адвокатський запит має відповідати вимогам ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою, зокрема встановлено, що до нього додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Тобто, при подачі адвокатського запиту адвокат зобов`язаний надати посвідчені ним копії:

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вищезазначений перелік документів є вичерпним.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

На підставі ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

При цьому, відповідно до Статуту Державного підприємства «Інформаційні судові системи», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26.11.2019 за № 1142, Підприємство є державним комерційним підприємством, яке засноване на державній власності та належить до сфери управління Державної судової адміністрації України.

Підприємство створено з метою надання послуг з технічного, технологічного забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем (електронних баз даних), у тому числі, державних реєстрів, що створюються відповідно до законів України, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, наказів Уповноваженого органу управління; організації доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем державних реєстрів; організації збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах державних реєстрів; надання послуг з інформаційно-технічного забезпечення судів; задоволення потреб органів досудового розслідування, судових органів, інших державних органів, а також юридичних та фізичних осіб у забезпеченні їх належною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки та техніки; підвищення ефективності здійснюваної діяльності, взаємовигідного співробітництва, забезпечення економічних, суспільнокорисних потреб та інтересів юридичних і фізичних осіб; Забезпечення діяльності органів судової влади, у тому числі в умовах особливого періоду, отримання прибутку від здійснюваної діяльності.

Відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 за № 1200/0/15-18 (далі - Порядок), Підприємство є адміністратором Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) та вживає заходи, пов`язані із технічним та організаційнотехнологічним забезпеченням функціонування Реєстру, у тому числі такі: створення, вдосконалення та супроводження державної інформаційної системи Реєстру; адміністрування Реєстру; надання доступу до Реєстру; забезпечення зберігання та захисту даних, що містяться в Реєстрі, у тому числі шляхом визначення моделі захисту від загроз витоку інформації та засобів обробки електронних документів у Реєстрі та надання до них безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

До повноважень Підприємства не належить ведення обліку учасників судових процесів за будь-якими ознаками, ідентифікації сторін судових процесів, правової оцінки обставин судових справ та ухвалених по них судових рішень, а також ідентифікації, систематизації та створення вибірок останніх за ознаками відмінними від тематичних класифікаторів, зокрема за назвою сторін та учасників судових справ.

З урахуванням означеного вище, у Підприємства відсутні правові підстави самостійно здійснювати аналіз інформації, яка міститься в Реєстрі, зокрема надавати роз`яснення застосування норм, які регламентують порядок функціонування Реєстру щодо відповідності таких норм законодавства України та їх застосування у правовідносинах процесуального характеру, надавати будь-яку іншу інформацію з бази даних Реєстру, вчиняти дії, які не передбачені Порядком.

Тобто, до повноважень Державного підприємства «Інформаційні судові системи», яке здійснює технічні функції адміністратора Реєстру, не належить створення вибірок електронних копій судових рішень, що містяться в Реєстрі, зокрема за будь-якими текстовими словосполученнями, про що Підприємство і повідомило позивача у відповідях на запити останнього за № 3402/6/11-50-24 від 02.07.2024 та за № 3881/6/11-50-24 від 25.07.2024.

Крім цього, доступ до судових рішень регулюється Законом України "Про доступ до судових рішень".

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Для реалізації права доступу до судових рішень, електронні копії яких внесені до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Пошук документів у Реєстрі виконується на головній сторінці за пошуковим контекстом. Результати такого пошуку залежать від заданих користувачем відомих йому параметрів для відповідних судових справ. Для отримання очікуваних результатів пошуку, знайдена за даними параметрами інформація в більшості випадків потребує додаткового аналізу в частині предмета судового розгляду, уточнення сторін справи, змісту судових рішень тощо. На результати пошуку також впливає порядок слів та знаків, заданих в параметрах пошуку; вживання в матеріалах справи скорочених назв; використання букв латинського алфавіту; наявність в текстах процесуальних документів можливих описок чи помилок тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Повноваження Державної судової адміністрації України визначені статею 152 цього Закону.

Видача копій судових рішень встановлено нормами процесуального законодавства, Законом України "Про доступ до судових рішень" та Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 за № 814, та є виключними повноваженнями суду, тобто не відноситься до компетенції Державної судової адміністрації України.

З урахуванням означеного вище, до повноважень Державної судової адміністрації України також не належить створення вибірок копій судових рішень, що містяться в Реєстрі, зокрема за будь-якими текстовими словосполученнями, про що було повідомлено позивача у відповідях за № 15-14082/24 від 08.07.2024 та за № 15-14910/24 від 23.07.2024.

Позивач ОСОБА_1 , як на підставу пред`явлення позову, вказує зокрема на те, що адвокатські запити подані у зв`язку з наданям правової допомоги ОСОБА_3 .

При цьому, на підтвердження зазначеного, до позовної заяви не додано жодних доказів надання правової допомоги ОСОБА_3 , що в свою чергу унеможливлює встановити будь-які правовідносини між позивачем - адвокатом ОСОБА_1 та клієнтом ОСОБА_3 , що ставить під сумнів правомірність звернень адвоката з відповідними запитами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу, вимогами ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього, в розумінні статей 77-80 ЦПК України, доказу на підтвердження пред`явлених вимог.

Установлено, що відповідачі своєчасно надали позивачу ОСОБА_1 на запитувану інформацію повні, обгрунтовані відповіді, роз`яснили останньому, що надання інформації, яку запитує адвокат, не належить до їх компетенції, повідомили в який спосіб останній може її отримати.

З урахуванням означеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідачів у надані інформації на запити позивача є законною, а позов є необгрунтованим, недоведеним, безпідставним, тому в його задоволені слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі статей 2, 4, 5, 15 ЦК України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про доступ до судових рішень", керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційні судові системи», Державної судової адміністрації України про визнання відмови у наданні інформації незаконною.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.05.2025.

Суддя Віта ЄРМІЧОВА