Справа № 645/3329/25
Провадження № 2/645/2033/25
У Х В А Л А

02 червня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Лисенко О.О., вирішуючи питання відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

23.05.2025 до Немишлянського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана заява, у якій позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 27,8 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м. належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є батьками позивача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.1966 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого Палацом одруження 14.05.1966 року серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина, ОСОБА_2 , оскільки проживала спільно з ним на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя нею складено заповіт посвідчений 15.11.2017 року державним нотаріусом

Харківської державної нотаріальної контори згідного якого вона все майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належати їй на час смерті та на що за законом матиме право заповідала своєму синові - ОСОБА_1 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Герасимової О.О. за інформацією, отриманою зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про прийняття спадщини 10.02.2025 року звернувся ОСОБА_1 , заведено спадкову справу №10/2025. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи не має, свідоцтва про право на спадщину на будь - яке майно після смерті ОСОБА_2 не видавалось. За відсутністю документів на підтвердження факту прийняття спадщини позивачем після смерті матері у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 23.05.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.

Питання відкриття провадження вирішується 02.06.2025 після перевірки зарахування судового збору до Спеціального фонду державного бюджету України та виходу судді Лисенко О.О. з відпустки.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Окрім того, представником позивача в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача.

Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), а відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, представник позивача в позовній заяві зазначив, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Герасимова О.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документів на підтвердження факту прийняття спадщини позивачем після смерті матері.

Разом з тим, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на майно в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату в частині прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Так, главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року (далі Постанова), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п.24 Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п.24 Постанови.

Позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави такого звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також, як вбачається із п. 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Подана разом з позовною відповідь за №37/01-16 від 27.02.2025 надана приватним нотаріусом Оксаною Герасимовою, на усне звернення ОСОБА_1 не є по своєю суттю відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, передбаченої законом відмови у вчиненні нотаріальної дії в частині спадкування майна позивачем ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_2 матеріали позовної заяви не містять.

Крім того, суддя зауважує, що нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно приймає рішення, може вчиняти нотаріальну дію чи відмовити в її вчиненні. Нотаріусу заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

При цьому, нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Разом з тим, при зверненні до суду з вимогою про визнання за позивачем за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 27,8 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач за змістом позовних вимог фактичнозазначає про незгоду з постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при цьому самої постанови не надає.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що в 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року складає 3028 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.).

Отже, оскільки ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна, та від ціни позову встановлюється судом правильність справляння судового збору, обов`язок позивача становить при зверненні до суду з таким позовом надати суду доказ (звіт про оцінку майна), яким визначена вартість майна, про поділ якого заявлено вимогу та який дійсний приблизно станом на час звернення до суду із позовом.

Згідно звіту про оцінку майна від 31.03.2025 вартість квартири становить 694 340, 00 грн.

На підтвердження сплати судового збору надано квитанцію ID:0463-8812-5271-0237 від 15.05.2025, судовий збір сплачено у розмірі 5554,72 грн.

Суддею встановлено, що судовий збір за платіжною інструкцією №ID:0463-8812-5271-0237 від 15.05.2025 був зарахований до Державного бюджету України та врахований у цивільній справі №645/3172/25 (провадження 2/645/1971/15), що перебувала у провадженні судді Шевченко Г.С.

Таким чином, позивачем до позовної заяви про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду квитанцію про підтвердження сплати судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, яка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211, 20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн), сплачений на реквізити Немишлянського районного суду м. Харкова, актуальні реквізити розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада».

Зі змісту заяви вбачається, що її підписано представником позивача, адвокатом Константиновою Г.В., на підтвердження повноважень якої надано ордер.

Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно п. 2 ч. 4ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 3ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Поняття ордеру визначено у ч. 2 ст. 26 Закону, відповідно до якої це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року №41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення № 41).

Пунктом 4 Положення № 41 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Імперативними приписами пп.12.10 п. 12 Положення № 41 визначено, що ордер повинен містити підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).

29 квітня 2022 року Рада адвокатів України ухвалила рішення № 45 «Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги», яким доповнила Положення, зокрема, пункт 10 новим абзацом наступного змісту: «Під час дії воєнного стану на території України дозволяється видача адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням ордеру без скріплення його печаткою юридичної особи та без підпису керівника адвокатського об`єднання, адвокатського бюро. Правовідносини між адвокатом, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера та адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро врегульовуються внутрішніми документами цих організаційно правових форм здійснення адвокатської діяльності». Разом з тим, якщо адвокат звертається до суду не від адвокатського бюро або від адвокатського об`єднання, а індивідуально, тому вимоги пункту 10 Положення у редакції рішення Ради адвокатів України від 29 квітня 2022 року №45 не підлягають застосуванню у цьому випадку.

Отже, обов`язковим реквізитом ордеру, є власноручний підпис адвоката (у графі «Адвокат»).

На підтвердження повноважень адвоката Константинової Г.В. додано копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1248410 від 25.03.2025.

Зі змісту наданого адвокатом ордера вбачається, що він не містить власноручного підпису адвоката Константинової Г.В. у графі «Адвокат», що свідчить про відсутність у ньому обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 41.

Суд зазначає, що поданий ордер не є сформованим електронним ордером через модуль у підсистемі «Електронний суд» у встановленій адміністратором формі, а є додатком до позовної заяви, а тому має містити обов`язкові реквізити, визначені Положенням №41.

Накладення адвокатом електронного цифрового підпису на копію ордера не свідчить про дотримання вимог щодо його змісту, в розумінні Положенням № 41, а лише засвідчує правовий статус електронної копії документа.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними в ухвалі від 07.02.2023 у справі №466/77/22.

Таким чином, матеріали справи не містять документів, що підтверджують повноваження представника.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначені обставини, суддя позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків.

Таким чином, текст позовної заяви, по формі та змісту відповідно до ст. 175 ЦПК України з урахуванням змін, внесених ЗУ 3200-ІХ від 29.06.2023, який набрав чинності 18.10.2023, повинен бути наданий суду разом з копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі з дотриманням вимог абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України або з дотриманням вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви з урахуванням виправлених недоліків в електронній формі через електронний кабінет.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175,177, 185 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву справі ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, але не більше п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви, зазначені в даній ухвалі, не будуть усунені, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.О. Лисенко