Справа№938/741/25
Провадження № 2-н/938/14/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02 червня 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Н.М., перевіривши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс житлобуд-1» (далі- ТОВ «Сервіс житлобуд-1») про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг управління будиноком, -

ВСТАНОВИВ:

До Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила заява від ТОВ «Сервіс житлобуд-1» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг управління банком за період з 01.05.2022 року до 30.04.2025 року в сумі 43204,94 гривень.

Вивчивши матеріали заяви, суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі ч.5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1432995 від 30.05.2025 року вбачається, що відомості щодо місцезнаходження боржника ОСОБА_1 відсутні.

При цьому в заяві про видачу судового наказу заявник вказує адресу проживання боржника АДРЕСА_1 та зазначає про останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Крім того, суддя звертає увагу, що звертаючись до суду зі заявою про видачу судового наказу заявник зазначив адресу місця проживання боржника АДРЕСА_1 та вказав про останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 , тобто звернувся в суд за загальними правилами підсудності в порядку ч. 1ст. 27 ЦПК України, згідно якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом та просив стягнути заборгованість з ОСОБА_2 за послуги з утримання багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Також із долучених до заяви матеріалів, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, предметом заяви у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг по обслуговуванню багатоквартирного будинку, а такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності відповідно до положень ст. 30 ЦПК України.

Як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Надання житлово-комунальних послуг з утримання майна нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Позов або заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17, провадження № 61 -30812св 18.

Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком виникла за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Верховинського районного Івано-Франківської області, дана справа не підсудна вказаному суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з ч.1ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, про відмову у видачі судового наказу у зв`язку із порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 163, 165, 167 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс житлобуд-1» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг управління будиноком - відмовити.

Роз`яснити заявнику ТОВ «Сервіс житлобуд-1» право на повторне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Наталія ЧЕКАН