УХВАЛА

Справа № 495/8118/23

Номер провадження 2/495/275/2025

29 травня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді Топалової А.Л., із секретарем Кракатицею В.І., за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Єфіменко Н.В.

представника відповідача адвоката Тузлукової І.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду клопотання про призначення у справі судової психологічної експертизи, на вирішення якої позивач просить поставити наступні питання:

1. Чи є ситуація, яка досліджувалась у кримінальному провадженні № 0000553 психотравмувальною для ОСОБА_1 .

2. Якщо так, то чи завдані ОСОБА_1 внаслідок зазначеної ситуації страждання, моральна шкода?

3. Який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду)

Проведення експертизи позивач просила доручити суб`єкту судово-експертної діяльності, фахівцю з відповідної галузі знань, психологу ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що предметом позову є вимоги про відшкодування їй моральної шкоди, тому для правильного та всебічного встановлення обставин справи є необхідність у проведенні даної судової експертизи. Зазначила, що раніше позивачкою заявлялось клопотання про доручення проведення даної експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції, однак у зв`язку із великою завантаженістю експертів даної установи, які не зможуть у визначений законом строк провести дану експертизу, просить доручити її проведення саме суб`єкту судово-експертної діяльності, фахівцю з відповідної галузі знань, психологу ОСОБА_3 .

У судовому засідання позивачка та її представник Єфіменко Н.В. клопотання підтримали.

Представник відповідача проти доручення проведення судової психологічної експертизи ОСОБА_3 заперечила, посавшись на те, що останній не зареєстрований у державному Реєстрі атестованих судових експертів, як вбачається з диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 має кваліфікацію "Біолог, викладач біології та хімії". Диплом про перепідготовку НОМЕР_2 ОСОБА_3 був виданий закладом країни-агресора - рф. Зазначила про те, що Україна вийшла з угоди про співпрацю у галузі освіти в СНД, яка передбачала визнання атестатів, дипломів та звань, виданих та присвоєних в 11 країнах СНД до 1992 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2022.

Суд, дослідивши подане клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом вказаних норм, докази - це відомості про факти, за допомогою яких суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Засоби доказування - це джерело, в якому зафіксовано зміст доказу. Такими засобами можуть бути, зокрема, висновок експерта.

Згідно з ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК).

Отже, судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню та з`ясуванню обставин справи, ефективному вирішенню цивільних справ і постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (п. 4, 5, 6 ч. 2 ст. 103 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Таким чином, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Відповідно до п. 6.1-6.5 Розділу VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Пунктом 6.6 Розділу VI Рекомендацій встановлено орієнтовний перелік вирішуваних питань, які можливо поставити експерту при проведенні психологічних експертиз.

Відповідно до ч. 2 - 5 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненням, наведеним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи предмет позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення у справі судової психологічної експертизи, на вирішення якої поставити питання, запропоновані позивачем, які узгоджуються з орієнтовним переліком питань, що ставляться на вирішення такого виду експертиз відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Отже, питання щодо визначення експерта чи експертної установи, на виконання яким направляються матеріали справи для проведення експертизи, є прерогативою суду.

ОСОБА_1 у клопотанні просить проведення судової психологічної експертизи доручити суб`єкту судово-експертної діяльності спеціалісту-психологу ОСОБА_3 , який має відповідну освіту та багаторічний досвід проведення судових психологічних експертиз. Просить попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків та за відмову від виконання обов`язків судового експерта згідно ст. ст. 384, 385 КК України.

До клопотання додала копію диплома серії НОМЕР_1 , виданого 15.09.1983 на ім`я ОСОБА_3 Харківським державним університетом ім. А. М. Горького, з якого слідує, що ОСОБА_3 закінчив повний курс названого університету за спеціальністю «біологія» та отримав кваліфікацію «Біолог. Викладач біології та хімії», копію диплома про перепідготовку НОМЕР_2 від 30.06.1991, виданого на ім`я ОСОБА_3 про те, що він 01.10.1990 вступив та 30.06.1991 закінчив «Ленінградський ордена Леніна та Трудового Червоного знамені державний університет» по спеціальності перепідготовки «Прикладна спеціальна психологія» та отримав кваліфікацію «практичний психолог», а також надрукований перелік справ, у яких ОСОБА_3 залучали як судового експерта психолога за постановами слідчого та ухвалами суду.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Згідно із пунктами 26 та 27 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06.04.2018 № 635, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 травня 2018 року за № 553/32005 «Про затвердження Порядку проведення атестації та присвоєння чи позбавлення кваліфікаційних класів судового експерта експертам-психологам судовим» у разі прийняття ЕКК рішення про присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта та/або кваліфікаційного класу особі протягом 10 робочих днів видається свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта або робиться відмітка у ньому про продовження строку його дії. Зразок та опис свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта (далі - Свідоцтво) наведено у додатку 2 до цього Порядку. Свідоцтво реєструється в журналі реєстрації виданих свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта (далі - Журнал) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Ведення Журналу покладається на секретаря ЕКК.

Строк дії Свідоцтва становить п`ять років та продовжується після підтвердження експертом-психологом судовим кваліфікації на строк п`ять років. У разі звільнення експерта-психолога судового у Свідоцтві робиться відмітка про його анулювання і до Міністерства юстиції України направляється подання про внесення відповідної інформації до Державного реєстру атестованих судових експертів. Якщо строк дії Свідоцтва не продовжено, Свідоцтво вважається недійсним.

Відповідно до вимог п. 1.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за №1431/20169.

Відповідно до підпункту 1.2.6. пункту 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (далі Інструкція) основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема психологічна.

Згідно із пунктом 1.7. Інструкції експертизи та дослідження, що проводяться атестованими судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, здійснюються з урахуванням обмежень, передбачених статтею 7 Закону України "Про судову експертизу".

Згідно із пунктом 4.12. Інструкції висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

У вступній частині висновку експерта крім іншого зазначаються дані про експерта (експертів): прізвище, ім`я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії.

Однак додані позивачем до матеріалів справи документи (копія диплома про присвоєння ОСОБА_3 кваліфікації «Біолог. Викладач біології та хімії», копія диплома про перепідготовку у період з 01.10.1990 до 30.06.1991 по спеціальності «Прикладна спеціальна психологія» та отримання кваліфікації «практичний психолог» та перелік справ, у яких ОСОБА_3 залучали як судового експерта психолога за постановами слідчого та ухвалами суду, не підтверджують у даному витпадку, що Волочай С. П. є особою, яка, у розумінні ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», може проводити таку судову експертизу, про призначення якої просить позивач.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Ураховуючи наведені вище обставини та право суду, передбачене ст. 103 ЦПК України на визначення експерта чи експертної установи самостійно, суд вважає за необхідне доручити проведення судової психологічної експертизи у даній справі експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, до компетенції якого входить проведення судової психологічної експертизи.

Доручення проведення експертизи спеціалізованій державній установі, на переконання суду, не порушить права позивача, а навпаки забезпечить позивачу право на належне, об`єктивне, незалежне проведення експертного дослідження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний час, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст. ст. 103, 104, п. 5 ч. 1 ст. 252, 253, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, судову психологічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи була ситуація, яка досліджувалась у кримінальному провадженні, внесеному 16.11.2020 до ЄРДР № 0000553 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України психотравмувальною для ОСОБА_1 .?

2. Якщо так, то чи були завдані ОСОБА_1 внаслідок зазначеної ситуації страждання, моральна шкода?

3. Який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду)?

У решті клопотання відмовити.

Проведення судової психологічної експертизи доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8).

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків згідно зі ст. ст. 384, 385 КК України.

У розпорядження експерта надати матеріали цивільної справи № 495/8118/23

Витрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Анна ТОПАЛОВА