Справа № 390/1652/24
Провадження №2/390/615/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Лазаренко А.С.,

за участю:

представника позивача - адвоката Скочиляс І.М.,

відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Іващенка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.03.2024 року близько 09.50 год. у с. Федорівка, Кропивницького району Кіровоградської області, біля будинку №71 по вул. Леоніда Кравчука, ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався назустріч транспортному засобу по правому узбіччю, внаслідок отриманих травм пішохід ОСОБА_5 загинув на місці події. За фактом вказаної події внесені відомості до ЄРДР за №0000341 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. 29.04.2024 року постановою слідчого кримінальне провадження №0000341 закрито у зв`язку з встановленою відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. При цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05.04.2024 року смерть ОСОБА_5 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями, тобто смерть пішохода ОСОБА_5 настала у зв`язку з експлуатацією автопоїзда, відтак саме ОСОБА_2 , як заподіювач шкоди, та ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, несуть цивільну відповідальність за завдання вказаним автопоїздом шкоди у зв`язку з використанням джерела підвищеної небезпеки. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Володілець джерела підвищеної небезпеки забов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія та закриття кримінального провадження відносно нього з реабілітуючих підстав не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивач зауважує, що органом досудового розслідування закрито кримінальне провадження, проте з вказаною позицією позивач не погоджується, так як органом досудового розслідування задано в якості вихідних данних неправильний механізм дорожньо-транспортної пригоди, оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди, на думку органу досудового розслідування, є порушення ОСОБА_5 ПДР України, а саме те, що пішохід раптово вибіг на дорогу, однак із відеозаписів вбачається, що пішохід рухався прямо, назустріч транспортному засобу та під колеса не кидався. У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 позивач зазнав неоціненної моральної шкоди, яка полягає у раптовій втраті найближчої людини, позивачу завдано душевні страждання, він залишився напів сиротою, назавжди позбавлений батьківського піклування, любові та підтримки. Душевні страждання та вимушеність життєвих змін у зв`язку з втратою батька у такому ранньому віці є тяжкими, час і зусилля, необхідні для відновлення його повноцінного життя, є довгими та складними. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав позивач, з огляду на вимоги розумності та справедливості, позивач вважає, що достатнім і розумним буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., а тому звернулися з данним позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Іващенко О.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства, надумані, можливо навіть такі, що мають шахрайські дії та не підлягають задоволенню. Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000341 не лише спростована винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а й навпаки встановлено, що причиною ДТП стали саме дії пішохода ОСОБА_5 , який кинувся під колеса напівпричепу, а судячи з показів водія ОСОБА_2 та свідків, які узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема, висновками експертів, даними огляду місця події та схеми ДТП, такі дії пішохода були умисними та цілеспрямованими, що свідчать про наявність ознак самогубства. Пішохід ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено висновком експерта №975 від 25.03.2024 року. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автопоїзда у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована та позивачу сплачено страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 28400 грн. Крім того, відповідач зауважує, що ОСОБА_3 діє як представник ОСОБА_4 . Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2021 року ОСОБА_5 визнано батьком ОСОБА_4 лише на підставі визнання позову відповідачем, жодних доказів на підтвердження батьківства суду надано не було. Копії додатків до позовної заяви містять попередній розрахунок суми судових витрат, в яких відсутній підпис представника позивача, копії документів позивачем не завірені, доданий до позову диск не відкривається та його неможливо переглянути, позивач посилається на ст.5 ч.1 п.2 Закону України ''Про судовий збір'', як на підставу звільнення від його сплати, однак із зазначеним неможливо погодитися, оскільки смерть фізичної особи настала з вини ОСОБА_5 (а.с.77-80).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та пояснив, що він не є власником транспортного засобу, автопоїзд у складі сідлового тягача у 2022 році надавався йому тимчасово для перевезення гуманітарної допомоги. Станом на 08.03.2024 року даним транспортним засобом не користувався, а мав тимчасове посвідчення з правом виїзду за кордон.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що вина заподіювача шкоди джерелом підвищеної небезпеки не вимагається, тобто особа, яка завдала таку шкоду, відповідає за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною. Досудовим розслідуванням встановлено джерело підвищеної небезпеки, яким завдано шкоду, а саме автопоїзд у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Відповідач не може констатувати вину пішохода, котрий у силу вимог ст.1187 ЦК України, не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, а має довести наявність його умислу, тобто усвідомленого бажання заподіяти собі шкоду, зокрема передбачати та бажати настання шкоди або свідомо її допускати. Постановою про закриття кримінального провадження не встановлено умисел пішохода ОСОБА_5 на заподіяння собі шкоди, зокрема на вчинення самогубства. При цьому, ні доказів умислу, ні доказів грубої необережності пішохода, відповідачем суду не надано, а тому на думку позивача, підстави для звільнення відповідача, як від обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, чи зменшення розміру відшкодування, відсутні. Натомість відповідно до показань родичів загиблого намірів покінчити життя самогубством ОСОБА_5 не висловлював, відносини в сім`ї у нього були добрі. Загиблий ОСОБА_5 на обліку лікаря-психіатра не перебував, жодного захворювання, пов`язаного із незадовільним ментальним здоров`ям, загиблому діагностовано не було. Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000341 органом досудового розслідування не було ініційоване питання щодо відкриття провадження за ст.120 КК України чи ст.115 КК України, отож слідчі не вбачали підстав кваліфікації дій ОСОБА_5 як таких, що можуть свідчити про самогубство. Відтак, з огляду на презумпцію невинуватості, неможливо стверджувати про наявність прямого чи непрямого умислу загиблого пішохода ОСОБА_5 на заподіяння шкоди своєму життю. Посилання відповідача на те, що дії пішохода стали причиною ДТП, є неспроможними та не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки останнім не доведено наявність непереборної сили або умислу потерпілого в заподіянні шкоди. У постанові про закриття кримінального провадження не встановлено, що ОСОБА_5 допустив грубу необережність. Необережність потерпілого не є підставою для покладення на нього відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Щодо відшкодування шкоди страховою компанією представник позивача зазначає, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоду, залишається зобов`язаною, а відтак саме на відповідачів покладається обов`язок сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Щодо преюдиційності судового рішення зазначила, що факт батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4 встановлено рішенням суду та має преюдиційний характер, жодних заперечень щодо батьківства за життя від ОСОБА_5 не надходило ні від нього самого, ні від його родичів, а тому дане рішення є обов`язковим для суду. Представником позивача надано суду належним чином завірені копії документів, на які сторона позивача посилається у якості обгрунтування позовних вимог. Ухвалою суду відкрито провадження по справі, з чого слідує, що суд дійшов висновку про те, що документи, долучені до позовної заяви, завірені належним чином, судом не зазначено, що відеозаписи надано стороною позивача в неналежній якості, твердження відповідача щодо неналежної якості відеозапису є необгрунтованими. Твердження відповідача щодо відсутності підстав для звільнення від судового збору є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_3 , що діє як законний представник ОСОБА_4 , подано позов саме про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, а отже є підстави для звільнення останньої від сплати судового збору. Крім того, представник позивача зауважила, що відповідачем подано відзив за межами встановленого судом строку без поважних причин, отже суд має розглядати справу без врахування зазначеного відзиву та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.107-115).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст.ст.1167, 1168, 1187, 1193 ЦК України: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; м оральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю; джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого; якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом з цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 01.08.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивіьного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №361, де батьками дитини зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.14).

Довідка Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №5/162 від 20.03.2024 року свідчить, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживав без реєстрації з 2018 року в АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (інформація надана зі слів співмешканки) в сім`ї такого складу: ОСОБА_3 (співмешканка), ОСОБА_7 (син співмешканки), ОСОБА_4 (син) (а.с.15).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2021 року визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внесено зміни до актового запису №361 від 13.03.2018 року, а саме виключено відомості про батька '' ОСОБА_6 '' та зазначено батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , решту залишено без змін (а.с.16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , причина смерті: переломи кількох склепінь і основи черепу, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане 11.03.2024 року Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №60, лікарським свідоцтвом про смерть №317 від 11.03.2024 року та довідкою про причину смерті №317 від 11.03.2024 року (а.с.19-21).

29.04.2024 року постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області кримінальне провадження №0000341 закрито у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України (а.с.22-27).

21.03.2024 року ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 , звернулася до ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' з заявою про виплату страхового відшкодування для сина потерпілого - ОСОБА_4 , а саме моральної шкоди в сумі 28400 грн. і витрат на утримання в сумі 255600 грн. (а.с.28-29).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого стороною позивача, вбачається рух транспортних засобів, рух пішохода на відео відсутній. Будь-яких інших відомостей, що стосуються даного позову, матеріали відеозапису не містять (а.с.48).

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.07.2022 року, яке дійсне до 11.07.2025 року, свідчить, що ОСОБА_1 не є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.134).

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 11.07.2022 року. яке дійсне до 11.07.2025 року, свідчить, що ОСОБА_1 не є власником загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.134).

02.08.2023 року між ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' та ОСОБА_1 укладено Поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.216028098 та №ЕР.216029019, згідно яких ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' забов`язалися у разі настання страхового випадку за участю забезпечених ТЗ спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих (а.с.135-136).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.03.2024 року накладено арешт у кримінальному провадженні №0000341 від 08.03.2024 на вантажний автомобіль "Iveko", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в складі автопоїзду з напівпричепом "Krone", реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною користування та розпорядження останніми, що відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_6 від 05.07.2022, НОМЕР_7 від 05.07.2022 належать ОСОБА_1 (а.с.137-139).

11.04.2024 року постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області речові докази по кримінальному провадженню №0000341, а саме вантажний автомобіль "Iveko", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в складі автопоїзду з напівпричепом "Krone", реєстраційний номер НОМЕР_2 , передано на зберігання власнику - ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.140-141).

Досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000341 від 08.03.2024 року свідчать, що здійснено досудове розслідування за фактом події, яка мала місце 08.03.2024 року близько 09.50 год., де в с. Федорівка, Кропивницького району Кіровоградської області, біля будинку №71 по вул Леоніда Кравчука ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався назустріч транспортному засобу по правому узбіччю, внаслідок отриманих травм пішохід ОСОБА_5 загинув на місці події. Проведеними слідчими діями встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а тому 29.04.2024 року постановою слідчого кримінальне провадження закрито.

Дослідивши наявні по справі докази, оцінивши їх належність, допустимість та достатність, судом встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала від тілесних ушкоджень, отриманих при переїзді колесами автомобіля під керуванням відповідача ОСОБА_2 , при цьому вина та протиправність дій ОСОБА_2 відсутня, оскільки проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що смерті потерпілого передувало грубе порушення потерпілим вимог п.п.1.4, 1.5, 4.1, 4.14 (а, б) ПДР України. Матеріали справи не містять та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу загиблого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Відсутність вини водія та закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення не звільняє від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Враховуючи, що обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено, смерть ОСОБА_5 наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, позивач є сином загиблого, тому моральна шкода заподіяна позивачу смертю його батька підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2 . Разом із тим, належні та достатні докази, що відповідач ОСОБА_1 є особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, яким заподіяно шкоду, матеріали справи не містять, оскільки по справі наявні лише свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, де прямо вказано, що ОСОБА_1 не є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди відповідачем ОСОБА_1 відсутні. Встановивши, що причиною загибелі ОСОБА_5 є потрапляння під автомобіль у зв`язку з його власною грубою необережністю, суд вважає, що ця обставина не звільняє відповідача ОСОБА_2 від цивільно-правової відповідальності, однак підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ст.23 ч.3 ЦК України та враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок передчасної смерті батька, характер і тривалість немайнових втрат, порушення соціальних зв`язків, невідворотність завданої шкоди. Факт загибелі ОСОБА_5 є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача, оскільки людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю. Водночас, враховуючи, що смерть ОСОБА_5 сталася внаслідок його грубої необережності, причиною нещасного випадку є невиконання ним вимог Правил дорожнього руху України, розмір моральної шкоди необхідно зменшити та визначити у сумі 50000 грн., який відповідає принципам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 757 грн., що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України.

Вирішуючи клопотання позивача про звернення судового рішення до негайного виконання, судом встановлено відсутність підстав для звернення судового рішення до негайного виконання, оскільки це не передбачено ст.430 ЦПК України для даної категорії справ.

Керуючись ст.ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 757 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.05.2025 року.

У порядку ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Кропивницького районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул