Справа № 471/1302/24
Провадження №2/471/58/25
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Жили Н.М.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03 грудня 1997 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяла: ОСОБА_4 на підставі Довіреності № 646 від 24 жовтня 1997 року, виданої Виконавчим комітетом Іллічівської сільської ради народних депутатів Братського району Миколаївської області, та ОСОБА_1 , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір того ж дня було зареєстровано Універсальною товарною біржею "Віконт-Т" в журналі реєстрації біржових угод за № 899. Зобов`язання за цим договором сторонами було виконано в повному обсязі: покупець сплатив продавцю обумовлену суму - 3000 грн., а продавець віддав останньому документи на будинок та ключі від нього. В пункті 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а тому при купівлі-продажу будинку сторони не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. Після цього позивач став проживати в даному будинку, користуватись ним та прибудинковою територією, будівлями та спорудами біля нього. В даний час виникло питання щодо оформлення субсидії на опалення для чого потрібно надати витяг про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Звернувшись у відповідні органи позивач дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально і не є документом, який посвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки на день укладення договору ОСОБА_2 проживав с. Гузське Борисівського району Бєлгородської області, РФ. На сьогоднішній день позивачу не відомо чи живий ОСОБА_2 та й запросити його для нотаріального посвідчення договору немає змоги через військову агресію РФ.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 31.10.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 04.04.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але від Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надійшла до суду заява, в якій просить суд розглянути справу у відсутність її представника, вирішення позовних вимоги залишає на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 03 грудня 1997 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі Довіреності, виданої Виконавчим комітетом Іллічівської сільської Ради народних депутатів Братського району Миколаївської області, № 646 від 24 жовтня 1997 року, (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), укладено договір №899 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив цілий житловий будинок, розташований в с. Микільке (до зміни назви - Нікольське) Братського (нині - Вознесенського) району Миколаївської області. Зазначене домоволодіння складається: із житлового будинку жилою площею 47,5 кв.м (А-І), сарая (Б-І), гаража (В-І), огорожі (№1-4) (а. с. № 6).

Відповідно до п. 2 вказаного договору домоволодіння належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за № 1047 від 24.10.1997 р., зареєстрованого Вознесенським міжміським БТІ Миколаївської області в книзі за реєстровим № 127 від 18.11.1997 р..

Згідно п. 3 договору № 899 купівлі-продажу від 03.12.1997 р. домоволодіння продано за 3000 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору.

Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває права власності на домоволодіння з моменту підписання цього договору. Продавець зобов`язався звільнити від усього побутового майна та здійснити виселення і виписку всіх проживаючих не пізніше 04.12.1997 р., а покупець дає згоду на проживання продавця до цього строку.

В п. 9, п. 10 договору купівлі-продажу № 899 від 03.12.1997 р. зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір № 899 купівлі-продажу від 03.12.1997 р. підписаний сторонами. В цьому договорі зазначено, що цей договір згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровано товарною біржею в "Журналі реєстрації біржових угод" реєстраційний №899 03 грудня 1997 року.

Нотаріусом вищевказаний договір не посвідчувався.

03 грудня 1997 року житловий будинок розташований в с. Микільське, в цілому зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу за реєстраційним № 127, про що свідчить реєстровий напис на правовстановлюючому документі.

Згідно рішення виконкому Іллічівської сільської ради № 2 від 15.03.2007 р. вищевказаному домоволодінню, розташованому в АДРЕСА_1 .

Нещодавно позивач дізнався про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.

Вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору № 899 купівлі-продажу від 03.12.1997 р. на теперішній час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що, на день укладення договору ОСОБА_2 проживав в с.Гузське Борисівського району Бєлгородської області, РФ. На сьогоднішній день позивачу не відомо та не має можливості дізнатися чи живий він та й запросити його для узаконення цього договору у нотаріуса немає змоги через військову агресію РФ.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір № 899 купівлі-продажу від 03.12.1997 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 9 ЖК України в редакції на час укладення вказаного договору, передбачено, що громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.

В даний час через те, що договір купівлі-продажу № 899 від 03.12.1997 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості реалізувати своє право власника.

З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_1 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передав йому документи та ключі від будинку. Придбаний жилий будинок було зареєстровано Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказаний житловий будинок. З часу придбання цього будинку позивач з сім`єю почали проживати в ньому, користуються будинком, будівлями та спорудами біля нього, прибудинковою територією.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати договір купівлі-продажу № 899 від 03.12.1997 р. дійсним.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 899 купівлі-продажу, укладений 03 грудня 1997 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , який зареєстрований на Універсальній товарній біржі "Віконт-Т" в журналі реєстрації біржових угод за № 899 03 грудня 1997 року, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України Братського району) Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, селище Братське, вул. Миру, 131, .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: Російська Федерація, Бєлгородська область, Борисівський район, с. Гузське.

Суддя Жила Н.М.