№ 2/183/2309/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі головуючої судді Сороки О.В., розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення виклику) осіб, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за борговою розпискою від 23 травня 2023 року на загальну суму 115 843,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 23 травня 2023 року у ОСОБА_2 виникло зобов`язання за борговою розпискою перед ОСОБА_1 , відповідач зобов`язалася повернути борг на протязі 14 днів з моменту її отримання.

Однак, відповідач взяті за розпискою зобов`язання в зазначений строк не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 115 843,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) осіб (а.с. 16).

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав.

Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом за змістом письмової розписки встановлено, що 23 травня 2023 року ОСОБА_2 зобов`язалася протягом чотирнадцяти днів повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 115 843,00 гривень (а.с. 10).

При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за борговою розпискою, матеріали справи не містять.

Також позивачем долучена копія паспорта та ідентифікаційного номеру відповідача ОСОБА_2 , данні якого були нею вказані в розписці при отриманні позики у позивача ОСОБА_1 (а.с.4-6).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13.

Таким чином, із досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, а розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений у зобов`язанні строк його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1549 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідачем не спростовано наявність боргової розписки, як і не надано доказів погашення заборгованості в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що сума заборгованості у розмірі 115 843,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 968,96 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.1).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий Збір» з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 968,96 гривень.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 23 травня 2023 року у розмірі 115 843,00 гривень (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок три гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Сорока.