КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 131 559,50 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.09.2021 відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом за тарифами банку в розмірі 40,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 14.05.2024 становила 131 559,50 грн., яка складається з: 79 804,30 грн. - заборгованість за кредитом, 51 755,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року позов АТ «Акцент-Банк» залишено без задоволення.

Таке рішення обґрунтовано тим, що до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження всіх істотних умов договору.

Не погодившись з таким рішенням суду, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом матеріальних норм права, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду на відсутність підпису у Тарифах, Умовах і Правилах не є обґрунтованим, оскільки відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, підтвердив під розпис факт ознайомлення з умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку, крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а отже ознайомився з умовами та погодився з ними.

Щодо мотивів відмови у стягненні процентів, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не передбачено договором або законом.

Крім того, скаржник наголошує, що до матеріалів справи додано не лише інформацію з офіційного вебсайту позикодавця, зокрема, витяг із тарифів, але й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». У цьому документі чітко зафіксовано істотні умови кредитування, зокрема розмір процентної ставки, строки повернення кредиту, порядок нарахування процентів, а також інші істотні умови договору.

Зазначений Паспорт кредиту підписано позичальником з використанням електронного підпису шляхом підтвердження через одноразовий ідентифікатор, що, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», є належним способом укладення правочину та підтвердження згоди з умовами договору.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021 відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У цій анкеті-заяві відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами та зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання, ліміт кредиту - до 200 000 грн., строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження, мета кредиту - на споживчі потреби, спосіб надання - встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, пільгова ставка впродовж 62 днів - 0,000001%, базова процентна ставка - 40,80% річних, процентна ставка - фіксована, повернення кредиту - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, строк позовної давності - 5 років.

Паспорт споживчого кредиту відповідач підписав з використанням одноразового ідентифікатора ( електронного підпису) 15.09.2021.

Згідно з випискою з карткового рахунку відповідача в період з 16.09.2021 по 23.04.2024 він користувався кредитними коштами шляхом оплати товарів та/або послуг, зняття готівки.

Відповідно до Довідки, складеної позивачем, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , за період з 15.09.2021 по 15.05.2024 відповідачу було встановлено кредитний ліміт, розмір якого неодноразово змінювався, останній ліміт у розмірі 79 900 грн. було встановлено 25.04.2024.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором, станом на 14.05.2024 становить 131 559,50 грн., яка складається з наступного: 79 804,30 грн. - заборгованість за кредитом, 51 755,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вже вказувалося вище, з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ "Акцент-Банк", у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву.

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг між ним та Банком становить договір про надання банківських послуг, а також що ОСОБА_1 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту.

Тобто, надана позивачем копія анкети-заяви підтверджує факт, що відповідач виявив бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.

Звертаючись до суду з позовом, АТ "Акцент-Банк" зазначило, що згідно з підписаною відповідачем анкетою-заявою останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок. Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в останнього виникла заборгованість.

За приписами статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за договором, який пільговий період, по закінченню якого розпочато нарахування відсотків на заборгованість.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію анкети-заяви відповідача від 15.07.2021, копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, витяг по картці «Зелена», копію виписки по картці на ім`я відповідача, копії довідки за лімітами заборгованості та довідки за картками, та копію паспорта відповідача.

Однак, надані позивачем копія анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк"; Тарифи; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" не доводять факту видачі кредиту на підставі цієї анкети-заяви, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом та який відповідачу було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.

Як вбачається з копії анкети-заяви, яка долучена позивачем до позовної заяви, зазначені лише дані відносно відповідача. Дані про те, яку кредитну картку відповідач отримує чи відомості, яку саме картку мав намір отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту у цій анкеті-заяві відсутні. Також в даній анкеті-заяві відсутні відомості про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду картки, строку дії картки саме за цим договором та наданим розрахунком заборгованості.

Крім цього, в анкеті-заяві відсутні істотні умови договору про встановлення відповідальності відповідача у вигляді сплати відсотків за користування кредитом.

Наданий позивачем витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" також не доводять обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту на підставі анкети-заяви №б/н від 15.07.2021, оскільки такі Умови лише передбачають загальний порядок надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк".

Долучені Банком до позовної заяви Тарифи також не доводять обставин видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, як і обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості, щодо обслуговування кредитних карток.

Щодо копії паспорта споживчого кредиту, то у цьому документі зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, інформація про кредитного посередника, зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.

Разом з тим, у вказаному паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Отже, факт підписання, як вказує позивач, відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити про надання ОСОБА_1 кредитних коштів Банком.

Водночас, як правильно зазначив суд в мотивувальній частині рішення, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить відомостей щодо встановлення кредитного ліміту та його розміру.

Також долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом і з огляду на те, що по суті є розрахунком, що має інформативний характер, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Сам по собі розрахунок заборгованості не є належним доказом видачі кредиту та фактичного користування кредитними коштами відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що надані позивачем документи не підтверджують належним чином факту укладення між сторонами кредитного договору з погодженими істотними умовами, зокрема щодо розміру, порядку та строків сплати кредиту і процентів, а також не доведено, що відповідач був належно ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, які діяли на момент укладення договору, що суперечить вимогам цивільного законодавства.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розрахунок заборгованості не підтверджує видачі кредиту та факт користування відповідачем кредитними коштами. Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді