Справа № 462/1867/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16859,47 грн, що складається зі суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5447,92 грн., суми прострочених платежів по процентах - 11231,22 грн., суми прострочених платежів за комісією - 180,33 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2024 року між сторонами укладено Договір № 389-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма). Умовами договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013387, фіксована. Комісія за надання кредиту: 900,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 6000,00 грн. Термін дії Договору: до 22 липня 2024 року. Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у боржника станом на 14 вересня 2024 року утворилась вищевказана заборгованість. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

29 квітня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов, у якому фактично позовні вимоги визнав частково. Проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5447,92 грн не заперечив. Однак заперечив щодо стягнення відсотків та комісії, покликаючись на неправомірність встановлення у кредитному договорі комісії за надання кредиту, а також, на те, що відсотки за користування кредиту були нараховані з порушенням вимог пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» /а.с.75,76/.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому позов підтримав, зазначивши, що стягнення відсотків та комісії передбачено умовами кредитного договору, який відповідач підписав добровільно, і тому просить позов задовольнити /а.с.79-94/.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін не надходило, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 389-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма) /надалі за текстом - Договір споживчого кредиту № 389-КС-002/ шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця /а.с.19-33/.

Умовами розділу 2 «Предмет договору» Договору споживчого кредиту № 389-КС-002 передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013387, фіксована. Комісія за надання кредиту: 900,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 6000,00 грн. Термін дії Договору: до 22 липня 2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 15600,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів. Денна процентна ставка: 0,95 процентів. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.

Відповідно до пункту 3.2. Договору споживчого кредиту № 389-КС-002 про надання кредиту, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується згідно з графіком платежів.

Підпунктом 3.2.3 Договору споживчого кредиту № 389-КС-002 визначено графік платежів по основній сумі кредиту та процентам за користування кредитом, припускаючи, що позичальник його дотримуватися і застосовуватися знижена процентна ставка..

Відповідно до підпункту 7.4.4 Договору споживчого кредиту № 389-КС-002, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням.

На виконання зазначених вимог позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, для підписання Договору споживчого кредиту № 389-КС-002, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується інформаційною довідкою про видачу коштів ТОВ «Платежі онлайн» № 274/09 від 09 вересня 2024 року /а.с.36/, а також, випискою по вказаному банківському рахунку за період з 05 лютого 2024 року по 22 липня 2024 року, виданої АТ КБ «Приватбанк» /а.с.103-106/.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором споживчого кредиту № 389-КС-002 станом на 14 вересня 2024 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 16859,47 грн., що складається зі суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5447,92 грн., суми прострочених платежів по процентах - 11231,22 грн., суми прострочених платежів за комісією - 180,33 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 14 вересня 2024 року /а.с.12-14/.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт укладення та зміст договору, а також неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором споживчого кредиту № 389-КС-002 сторонами при розгляді справи під сумнів не ставиться.

Суд вважає некоректними твердження відповідача щодо неправомірності встановлення у кредитному договорі комісії за надання кредиту, з огляду на наступне.

Пунктом 2.5 Договору споживчого кредиту № 389-КС-002 передбачено, що комісія за надання кредиту становить 900,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Суд, з огляду на вказані положення законодавства України вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію за розрахунково-касове обслуговування (здійснення операції по видачі кредиту, як передбачено пунктом 2.5 Договору споживчого кредиту № 389-КС-002), що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує сум заборгованості з прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 5447,92 грн та з прострочених платежів за комісією в розмірі 180,33 грн, а відтак, вказані суми заборгованості за Договором споживчого кредиту № 389-КС-002 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, суд не може погодитися з розрахунком заборгованості за процентами, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що Договір споживчого кредиту № 389-КС-002 укладено 05 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до договору слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням перехідних та прикінцевих положень.

З вищевказаного розрахунку заборгованості за кредитом від 14 вересня 2024 року убачається, що відповідач не дотримувався, встановленого графіку платежів. Так, 11 лютого 2024 року відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту лише один платіж в розмірі 552,08 грн.

Також, ОСОБА_1 частково погашалася заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами, зокрема, останній платіж був здійснений ним 07 квітня 2024 року на суму 877,29 грн, а всього ним було сплачено 3616,07 грн по відсотках. Таким чином, станом на 21 квітня 2024 року заборгованість відповідача зі слати відсотків становила 1253,20 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості від 14 вересня 2024 року.

З огляду на те, що відповідач не дотримувався графіку платежів, що вказаний в підпункті 3.2.3 Договору споживчого кредиту № 389-КС-002, у позивача були всі підстави для нарахування відсотків за стандартною ставкою, а не за заниженою в розмірі 1,15013387 процентів в день.

Проте, як убачається з розрахунку заборгованості від 14 вересня 2024 року позивач ТОВ «Бізнес Позика» після 22 квітня 2024 року продовжував нараховувати відсотки за стандартною ставкою 2%, не за ставкою 1,5%, як це передбачено пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що умови укладеного договору позики в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами за ставкою 2% у період після 120 днів з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суперечать діючому законодавству, тому в силу вимог частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемним.

Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період з 22 квітня 2024 року по 22 липня 2024 року, виходячи з встановленої пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1,5%.

Оскільки з 22 квітня 2024 року по 22 липня 2024 року пройшло 92 дні та у вказаний період проценти мали бути нараховані за ставкою 1,5% від суми заборгованості, що становить 81,72 грн на день (5447,92 грн /сума залишку за тілом кредиту/ х 1,5%), то за цей час сума нарахованих процентів становить 7518,13 грн. (92 дні х 81,72 грн).

З урахуванням того, що до 22 квітня 2024 року проценти нараховувались у відповідності до норм чинного законодавства та станом на 21 квітня 2024 року включно заборгованість за ними становила 1253,20 грн, а за період з 22 квітня 2024 року по 22 липня 2024 року підлягає стягненню 7518,13 грн, то за весь строк користування кредитом розмір заборгованості за процентами складає 8771 грн. 12 коп. (1253,20 грн, + 7518,13 грн).

Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: вимоги про стягнення сум заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5447,92 грн та заборгованості за простроченими платежами по комісії в розмірі 180,33 грн підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимога про стягнення суми заборгованості за простроченими процентами підлягає частковому задоволенню, і тому на користь позивача слід стягнути 8771,12 грн. Тобто, всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 14399,37 грн заборгованості за Договором споживчого кредиту № 389-КС-002.

Щодо розподілу судових витрат, то беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволеної суми позову, тобто 85,4 % ((14399,37 грн. : (16859,47 грн. : 100%)) від сплаченого судового зору в сумі 2068,73 грн (2422,40 грн судовий збір, сплачений позивачем : 100% х 85,4 %).

Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість в розмірі 14399 гривні 37 коп. та судовий збір в розмірі 2068 гривень 73 коп. Всього стягнути - 16468 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 10 коп.

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Суддя:

Оригінал рішення.