Справа № 190/783/25
Провадження №2/190/432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м.Пятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

До суду через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява АТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 13.05.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10842 (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Так, Банк надав Відповідачу грошові кошти на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 115320,00 грн.; Дата надання кредиту: 13.05.2021; Кінцева дата погашення кредиту: 13.05.2026; Валюта кредиту UAH; Строк користування кредитом, міс.: 60; Цільове призначення на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 13.05.2021 по 12.09.2022- 3% від суми кредиту; з 13.09.2022 по 12.12.2023 - 2,5% від суми кредиту; з 13.12.2023 по 12.03.2025 - 1,5% від суми кредиту; з 13.03.2025 по 13.05.2026 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом 56,00% річних.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 .

13 травня 2021 року між Банком та відповідачем укладено договір Банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1045039/13052021/0198 на підставі якого Банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта.

На підставі поданої відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, що подавалась одночасно з укладанням цього договору, Банк відкрив поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 , за номером НОМЕР_1 .

Тоді ж, 13.05.2021 року між відповідачем та ПрАТ СК «УАСК АСКА -ЖИТТЯ» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку №NS-0842, відповідно до умов якого, предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям відповідача та працездатністю застрахованої особи. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро».

Згідно договору страхування та п.1.5 кредитного договору, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становить 22 320,00 грн..

За п. 2.2 Кредитного Договору, страхування є супровідною послугою, що надається Клієнту, і він доручає Банку в дату видачі кредиту здійснити договірне списання з його рахунку в сумі страхового платежу, який дорівнює 22320,00 грн. на користь страховика, згідно договору страхування № NS-0842..

Крім того, АТ «Банк Кредит Дніпро» повідомляє, що Банком на адресу Відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором (Кредитними договорами). Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога Банку була залишена Відповідачем без виконання.

На підставі викладеного, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором №0842 від 13.05.2021 р., яка станом на 26.03.2025 року становить 174120,53 гривень, та складається із: суми залишку простроченого кредиту 121 829,76 гривень; суми прострочених відсотків 2,85 гривень; суми прострочених комісій 522878,76 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Ухвалою судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 рокувідкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно та повно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що 13 травня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0842, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором (п.п 1.1. Договору).

Так, відповідно до п.п. 1.2. Договору, кредит надається на наступних умовах: Сума кредиту: 115320,00 грн.; Строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення кредиту: 13.05.2026 року; Цільове призначення - на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість у розмірі 0,001% річних; Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 13.05.2021 по 12.09.2022- 3% від суми кредиту; з 13.09.2022 по 12.12.2023 - 2,5% від суми кредиту; з 13.12.2023 по 12.03.2025 - 1,5% від суми кредиту; з 13.03.2025 по 13.05.2026 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 0,001% річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом 56,00% річних.

Відповідно до п.п. 1.4 Кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 . Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок.

13 травня 2021 року між Банком та відповідачем укладено договір Банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1045039/13052021/0198 на підставі якого Банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта.

Банк відкрив поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 , за номером НОМЕР_1 , на підставі поданої відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, що подавалась одночасно з укладанням цього договору

13.05.2021 року між відповідачем та ПрАТ СК «УАСК АСКА -ЖИТТЯ» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку №NS-0842, відповідно до умов якого, предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям відповідача та працездатністю застрахованої особи, а вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро».

Згідно договору страхування та п.1.5 кредитного договору, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становить 22 320,00 грн..

За п. 2.2 Кредитного Договору, страхування є супровідною послугою, що надається Клієнту, і він доручає Банку в дату видачі кредиту здійснити договірне списання з його рахунку в сумі страхового платежу, який дорівнює 22320,00 грн. на користь страховика, згідно договору страхування № NS-0842..

Банком на адресу Відповідача була направлена вимога про повернення кредиту, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги повернути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 170 385,55 грн.. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога Банку була залишена Відповідачем без виконання.

Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено положеннями ст. 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.

Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитний договір, таким чином погодивши всі його істотні умови.

Як убачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за кредитним договором банк перед відповідачем виконав та надав кредит на загальну суму 115320,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 26 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором №0842 від 13 травня 2021 року складає 174 120,53 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 121829,92 грн., залишок прострочених відсотків 2,85 грн., залишок прострочених комісій 52 287,76 грн.

Отже, позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №0842 від 13 травня 2021 року в сумі 121 832,77 грн. з яких: залишок простроченого кредиту 121829,92 грн., залишок прострочених відсотків 2,85 грн., а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Водночас, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з прострочених комісій в сумі 52287,76 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Як вже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору №2996 від 14 грудня 2021 року встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до п.п. 1.2. Договору, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 13.05.2021 по 12.09.2022- 3% від суми кредиту; з 13.09.2022 по 12.12.2023 - 2,5% від суми кредиту; з 13.12.2023 по 12.03.2025 - 1,5% від суми кредиту; з 13.03.2025 по 13.05.2026 - 0,925% від суми кредиту.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19, відповідачем у якій було АТ «Банк Кредит Дніпро», а серед позовних вимог - «визнання недійсною з моменту укладення умову пункту 1.2 кредитного договору про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості», зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Сторони спору не погодили у кредитному договорі перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія, яка в пункті 1.1 зазначена як комісії та всі інші платежі за кредитом, у пункту 1.2 - комісія за обслуговування кредиту, а у розділі 4 «графік платежів» - «за розрахунково-касове обслуговування». Матеріали справи не містять також доказів щодо доведеності такої обставини.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі №450/126/20 сформулював правовий висновок про те, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.

Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.

Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.

Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка).

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору з ОСОБА_1 то положення пункту 2.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 52287,76 гривень, а відтак позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №0842 від 13 травня 2021 року в сумі 121 832,77 грн. з яких: 121829,92 грн. залишок простроченого кредиту, 2,85 грн. залишок прострочених відсотків. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в розмірі 69,97% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1694,95 гривень (2422,40 * 69,97% : 100% = 1694,95).

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за кредитним договором №0842 від 13 травня 2021 року в сумі 121832 (сто двадцять одна тисяча вісімсот тридцять дві) гривні 77 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1694 (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири) гривні 95 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро", код ЄДРПОУ: 14352406, юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуюча суддя: Ю.В.Кудрявцева