Провадження № 2/641/1130/2025 Справа № 641/382/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі судді Кожихової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача Дороніної І.Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Андрощука Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі

.ВСТАНОВИВ:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. Виклад позиції відповідача.

16 січня 2025 року ОСОБА_1 (надалі позивачка, ОСОБА_1 ) через свого представника адвоката Дороніної І.Л. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2 ), , відповідно до якої просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 (триста) євро щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року (справа № 641/45263/18). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Позивач та відповідач так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини. Окрім основних витрат (харчування, навчання, лікування) позивач додатково сплачує заняття сина хокеєм, участь в виїздних змаганнях по хокею, витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди у лікарів тощо. За 2024 рік позивачка сплатила за навчання в школі 1240 доларів США, що дорівнює 52120 грн. При стягненні аліментів з відповідача просить врахувати, шо він є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї/осіб на його утриманні немає. Відповідач має у своїй власності нерухоме майно - а саме 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день відповідач працює та проживає в АДРЕСА_2 , шо підтверджується посвідкою на проживання. До того ж ОСОБА_2 має непогані статки, веде активний спосіб життя, багато подорожує та судячи з його фото, які він публікує у своїх соціальних мережах, нічого не потребує, при цьому гроші на утримання дитини не виділяє зовсім. Додатково наголошує на тому, що рішення суду про стягнення аліментів буде реалізовуватись за кордоном, тому наявні підстави для стягнення суми аліментів в іноземній валюті євро. Оскільки відповідач проживає в Німмечинні і згідно Дюссельдорфської таблиці, в 2023 році мінімальний розмір аліментів становив: - 588 євро на місяць 2023 року для дітей від 12 до 17 років включно, та враховуючи витрати на утримання дитини, які несе позивач самостійно, вважає за доцільне просити стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі - 300 євро на місяць.

Представником відповідача до суду надано до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що на даний час син позивачки та відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає з матір`ю в м. Батумі (Грузія). Водночас, інші обставини зазначені позивачкою не відповідають дійсності, оскільки позивачка та відповідач досягли згоди щодо розміру аліментів ще в серпні 2018 року. Так, батьки домовились, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 100,00 доларів США щомісячно. За період з серпня 2018 року по вересень 2022 року ОСОБА_2 було сплачено аліментів на загальну суму 4900 доларів США, заборгованість зі сплати аліментів за цей період відсутня. За період з вересня 2022 по грудень 2024 ОСОБА_2 було сплачено аліментів на загальну суму 2700 євро. У зв`язку з переїздом ОСОБА_2 , як вимушено переміщеної особи до Німеччини у 2022 році та погіршенням фінансового стану відповідача, він не міг в повному обсязі виконувати свої аліментні зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Оскільки сплата аліментів здійснювалась усіма доступними способами: готівкою, платіжними засобами MoneyGram, Trasfergo, через третіх осіб, у відповідача об`єктивно відсутні та не збереглися усі документи, що підтверджують здійснення кожного щомісячного платежу. Проте, на підтвердження досягнення згоди між позивачкою та відповідачем щодо розміру аліментів, а також підтвердження здійснення окремих щомісячних платежів та системного характеру сплати аліментів, відповідач надає скріншоти листування з позивачкою у месенджерах та квитанції про сплату аліментів. Звертає увагу, що розмір аліментів був погоджений між батьками в твердій грошовій сумі та іноземній валюті доларах США. Отже, щомісячний розмір аліментів, який погоджений батьками та сплачувався відповідачем, істотно перевищував мінімальний рекомендований розмір та значно перевищував мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку (від 6 до 18 років) в Україні. Згідно інформації, яка розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті Національної статистичної служби Грузії за посиланням: https://www.geostat.ge/ka/modules/categories/39/khelfasebi, орієнтовно визначений розмір середньої зарплати по регіону Аджарія, столицею якого є м. Батумі, в еквіваленті 469.83 доларів США дозволяє визначити рівень цін, купівельну спроможність населення та частку витрат на виховання та утримання дитини відповідного віку в даному регіоні. Очевидно, що сума аліментів в розмірі 100 доларів США (1/4 від середньої зарплати по регіону) є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в м. Батумі (Грузія). Тому вважає, що посилання позивачки, що згідно Дюссельдорфської таблиці мінімальний розмір аліментів в Німеччині становив 588 євро на місяць для дітей від 12 до 17 років в даному випадку є недоречним та безпідставним. Окрім цього, батько здійснював часткове покриття витрат, що викликані зайняттям дитиною спортом (хокеєм).

Так, відповідачем за власні кошти було придбано спортивний інвертар та екіпірування на загальну суму 356,36 євро. Також зазначає, що у лютому 2022 року ОСОБА_2 виїхав до Німеччини, у зв`язку з напруженою політичною ситуацією та можливим початком бойових дій в м. Харкові. Оскільки ОСОБА_2 користується тимчасовим захистом, не є громадянином Німеччини та не має підстав для отримання громадянства, відповідач не має підстав для постійного проживання, не може повноцінно налагодити своє життя, знайти постійну роботу та бути впевненим в майбутньому. Щодо наявності нерухомого майна вказує, що ОСОБА_2 належить лише 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи усе вищевикладене, відповідач визнає позовні вимоги частково та готовий сплачувати аліменти у фактично попередньо погодженому розмірі 100 євро щомісячно. Стягнення більшого розміру аліментів, за умови відсутності стабільного доходу та не невизначеності стану відповідача щодо місця майбутнього проживання, покладе надмірний індивідуальний тягар на відповідача та позбавить його будь-яких засобів для існування.

Також представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вказує, що позивач погоджується з тим, що до певного моменту між нею та відповідачем була домовленість про те, що відповідач добровільно буде сплачувати аліменти на утримання у розмірі 100 доларів США на місяць та додатково буде допомагати фінансово у разі необхідності. Водночас ця домовленість мала місце допоки відповідач добровільно буде сплачувати аліменти. Позивач наразі разом з дитиною перебуває у Грузії, у зв`язку з чим фінансові потреби на утримання дитини значно зросли. Також вказує, що з 2018 року до кінця 2024 року позивач не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів або про видачу судового наказу про стягнення аліментів, допоки відповідач не перестав допомагати. Зазначає, що погіршення фінансового стану відповідача у зв`язку з переїздом до Німеччини не завадило йому подорожувати, що підтверджується скрінами фото, які додаються до відповіді на відзив. Так, 16 вересня 2022 року позивач був в Норвегії, 20 вересня 2022 року знаходився в Кракові, 01 червня 2023 перебував в Парижі.

Вищезазначене вказує на ухилення від батьківських обов`язків, які регламентуються ч.2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України, якою встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Просить врахувати, що оплата за навчання дитини у школі здійснюється матір`ю, про що свідчать довідки про оплату, видані керівництвом школи на її ім`я. Сторони також не заперечують тих обставин, що дитина у позашкільний час займається хокеєм, а також відвідує додаткові індивідуальні заняття. Дитина відзначена нагородами і грамотами за участь у спортивних змаганнях. Виходячи з викладеного, можна вважати підтвердженими обставини, що викладені у позовній заяві, які стосуються активного розвитку дитини, її розумових та фізичних здібностей. Такі обставини потребують присутності і підтримки з боку обох батьків та відповідного фінансового утримання дитини.

Крім того, представником відповідача були надані заперечення у відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що незважаючи на погіршення фінансового стану відповідача у вересні 2022 року, у грудні 2024 року відповідач повністю погасив існуючу заборгованість по аліментам, віддавши синові на руки 2000 євро під час особистої зустрічі. Тобто, твердження позивачки, що відповідач абсолютно відійшов від виконання своїх обов`язків щодо дитини, є неправдивим. Відповідач не заперечує, що ОСОБА_1 могла сплачувати за навчання, хокей, додаткові заняття англійською мовою, відвідування тренажерного залу та закривати базові потреби дитини, проте відповідач вважає за необхідне звернути увагу, що базові потреби дитини також покривались за рахунок сплачених аліментів, а позивачкою не надано належних та достовірних доказів, що підтверджують конкретні суми понесених нею додаткових витрат на утримання дитини. Щодо наданих позивачкою фотографій та скріншотів листування, які наче б то підтверджують відсутність погіршення фінансового стану відповідача, зазначає, що подорожі в межах ЄС, як єдиного соціально-економічного простору, за територіальної близькості вказаних міст та фактичної відсутності кордонів між державами, не підтверджують поліпшення чи покращення загального фінансового стану відповідача.

2. Клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 21.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивачка та представник позивачки підтримали заявлені позовні вимоги, наголошували на тому, що тільки за 2024 - 2025 навчальний рік позивачкою сплачено за навчання сина 3500 ларі (52263,53 грн.). Окрім основних витрат (харчування, навчання, лікування) позивач додатково сплачує заняття сина хокеєм, участь в виїздних змаганнях по хокею, витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди у лікарів тощо. Федерація хокею в Грузії здійснює оплату тільки участі у зборах, всі інші витрати несе позивачка. Тільки за минулий рік на основні витрати у вигляді навчання та занять спортом, позивачем витрачено близько 201 549,37 грн, і це не враховуючи харчування, одяг, заняття англійською мовою та додаткові гуртки. Виходячи з викладеного, можна вважати підтвердженими обставини, що викладені у позовній заяві, які стосуються активного розвитку дитини, її розумових та фізичних здібностей. Такі обставини потребують присутності і підтримки з боку обох батьків та відповідного фінансового утримання дитини. Наголосила на тому, що обставини несвоєчасної сплати аліментів на підставі усної домовленості змусили її звернутися до суду.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції повідомили суду про визнання позову на суму еквівалентну 100 євро та заперечували проти задоволення позовних вимог в іншій частині, наголошували на тому, що відповідач щомісяця сумлінно сплачує аліменти за усною домовленістю на утримання сина. В ході судового розгляду справи відповідач також повідомив, що наразі він працевлаштувався та отримує заробітну плату приблизно в розмірі 1800 євро, але таке працевлаштування є тимчасовим контрактом, тому його дохід є мінливим та не може братися до уваги. Наголосив на тому, що не ухиляється від утримання сина, але вимоги про стягнення аліментів в розмірі 300 євро є завищеними та непомірним тягарем для нього.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

17 листопада 2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківсього міського управління юстиції укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складено актовий запис № 856.

За час перебування у шлюбі у подружжя народилася дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції (а.с. 14).

Рішенням Комінтернівського районного суд міста Харкова від 05 листопада 2018 року у справі № 641/4523/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , розірвано шлюб між сторонами (а.с. 11-13).

Починаючи з лютого 2022 року ОСОБА_2 перебуває в Німеччині, Хаундорф, Гартенвег 2, шо підтверджується посвідкою на проживання (а.с. 9).

Учасниками справи не заперечується та обставина, що ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю в м. Батумі, Грузія, де навчається десятому класі, є громадянином Грузії та у складі молодіжної національної збірної з хокею Національної федерації хокею Грузії приймає участь у спортивних змаганнях.

Також учасниками справи не заперечується та обставина, що між колишнім подружжям існувала усна домовленість про проживання дитини разом із матір`ю та сплату відповідачем щомісяця допомоги на утримання сина в розмірі 100 доларів.

У зв`язку з тим, що починаючи з вересня 2022 року ОСОБА_2 порушив умови усної домовленості про сплату аліментів, позивачка звернулася до суду із вимогою про стягнення аліментів в іноземній валюті (євро), мотивуючи це тим, що відповідач отримує доходи саме в цій іноземній валюті.

4. Застосування норм права, оцінка доказів та мотиви ухваленого рішення

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою статті 191 цього ж Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

В ході судового розгляду справи суд установив, що між колишнім подружжям існувала усна домовленість про проживання дитини разом із матір`ю та сплату відповідачем щомісяця допомоги на утримання сина в розмірі 100 доларів.

У зв`язку з тим, що починаючи з вересня 2022 року ОСОБА_2 порушив умови усної домовленості про сплату аліментів, позивачка звернулася до суду.

Відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання сина, визнає позов в частині стягнення з нього аліментів в сумі 100 євро або в сумі, еквівалентній 100 євро, водночас не погоджується із вимогами позову про стягнення з нього аліментів в сумі, що перевищує 100 євро, аргументуючи це тим, що його фінансовий стан є нестабільним, постійної роботи в Німеччині він не має, його становище в Німеччині залежить від внутрішньої політики країн ЄС щодо статусу тимчасового захисту українців, які перемістилися внаслідок повномасштабного вторгнення рф до України.

В свою чергу позивачка наголошує на тому, що фінансовий тягар утримання сина знаходиться в її зоні відповідальності, позаяк вона самотужки сплачує навчання сина в школі, заняття з хокею, додаткові заняття з англійської мови, повністю сплачує за тренування та харчування, яке в силу занять хокеєм, має свою специфіку. Наголошує на тому, що відповідач подорожує, наразі мешкає в Німеччині, має оплачувану роботу, тому на її думку розмір аліментів в сумі 300 євро є адекватним та відповідає потребам дитини.

Отже, фактично між сторонами існує спір не стільки з приводу обов`язку відповідача сплачувати аліменти (оскільки від такого обов`язку відповідач не ухиляється, що в судовому засіданні підтвердила позивачка, яка повідомила суду, що відповідач після відкриття провадження у цій справі поновив виплату аліментів в раніше визначеному між сторонами розмірі та сплатив частково заборгованість за минулий період), скільки з приводу розміру вказаних аліментів та наявності підстав сплачувати такі аліменти в іноземній валюті євро.

Також суд звертає увагу, що в ході судового розгляду цієї справи учасники процесу не дійшли спільного займенника щодо того, чи повністю виплачено відповідачем борг за минулий період, водночас питання сплати заборгованості за період до дня пред`явлення позову не є предметом даного позову.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Так, суд установив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_1 мешкає в місті Батумі, Грузія, навчається з 2021 року у ТОВ Школі «Гімназія 21-е століття», наразі у 10- му класі. Згідно наявної в матеріалах справи довідки ТОВ Школі «Гімназія 21-е століття», переклад якої з грузинської мови нотаріально посвідчено, тривалість навчання до 20 травня 2027 року. Вартість навчання на цей період складає: 2024 - 2025 навчальний рік - 3500 ларі (52263,53 грн.),10-ий клас. Окрім основних витрат позивач додатково сплачує заняття сина хокеєм, участь в виїздних змаганнях по хокею. За минулий рік за навчання хокеєм, позивач сплатила 3240 євро, що дорівнює 147 117, 06 грн та підтверджується випискою з рахунку НОМЕР_2 /EUR. За спортивний зал за період з 30.11.2024 по 06.03.2025 позивачем сплачено 1495 ларі, що дорівнює 22323, 99 грн, та підтверджеється випискою з рахунку НОМЕР_2 /GEL.

В ході судового розгляду справи позивач підтвердила, що ОСОБА_3 не має проблем зі здоров`ям, окрім проблем із зором.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Суд установив, що починаючи з лютого 2022 року ОСОБА_2 перебуває в Німеччині, Хаундорф, Гартенвег 2, шо підтверджується посвідкою на проживання (а.с. 9).

В ході судового розгляду справи відповідач повідомив, що наразі офіційно працевлаштований, його дохід в середньому становить 1800 євро, водночас його працевлаштування є тимчасовим, на строк дії контракту та гарантій того, що такий контракт буде продовжено наразі не має.

Щодо стану здоров`я відповідача, то в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що через проблеми зі станом здоров`я відповідач не має можливості працювати або витрачає певні або значні кошти на відновлення свого здоров`я.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має інших дітей, непрацездатні дружину чи батьків на утриманні.

Вказане підтвердив особисто відповідач в ході судового розгляду цієї справи.

Отже, для суду є показовим той факт, що ОСОБА_3 є єдиною дитиною відповідача.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,

В матеріалах справи відсутність докази того, що у власності відповідача наявне рухоме чи нерухоме майно, банківські вклади, інші джерела доходу, окрім того, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому наразі відповідач мешкає в Німеччині та в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має у власності будь-яке житло на території цієї країни.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи(30280грн), якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Суд ураховує, що позивачкою не доведені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Твердження позивачки про те, що відповідач багато подорожує, спростовуються як відсутністю належних доказів, які б підтверджували, що витрати на такі подорожі перевищили суму 30280 грн, так і поясненнями відповідача про те, що витрати на подорожі в межах ЄС, як єдиного соціально-економічного простору, за територіальної близькості вказаних міст та фактичної відсутності кордонів між державами є мінімальними.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує інші обставини, що мають істотне значення.

На думку суду, обставинами, які мають значення, при визначенні розміру аліментів є та обставина, що ОСОБА_3 професійно займається хокеєм, дитина відзначена нагородами і грамотами за участь у спортивних змаганнях, що вимагає значних коштів для організації таких занять, придбання спортивного інвентарю, витрат на участь в змаганнях, які тільки частково перекриваються за рахунок Національної федерації з хокею Грузії.

При цьому суд ураховує, що такий вибір заняття дитини та його участь у професійному спорті заохочуються як позивачем, так і відповідачем, отже є узгодженою позицією між батьками, а тому витрати на такі заняття слід розглядати як частину повсякденних витрат на утримання дитини, які мають бути розділені між батьками навпіл.

Суд зазначає, що одним із найважливіших обов`язків батьків, що випливають із норм чинного законодавства кожної окремої країни та цілої низки міжнародних договорів про правову допомогу, до яких приєдналися та чи інша країна, а також із моральних принципів суспільства є не тільки виховання батьками своїх дітей, а й створення для них належних умов для існування, забезпечення мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя, виховання та розвитку. І ці питання, так чи інакше виникають незалежно від кордонів, від місця перебування батьків та/чи дітей і є характерними у відносинах незалежно від кольору шкіри, раси, мови, релігійних переконань, тобто це своєрідні загальнолюдські цінності, які не мають кордонів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина, у розмірі 10466 (десять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 04 (чотири) копійки щомісячно, що є еквівалентом сумі 220 євро станом на день винесення рішення, починаючи з 16.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи саме такий розмір аліментів, суд ураховує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, позаяк наразі є офіційно працевлаштованим та розмір таких аліментів орієнтовно становить 1/9 від розміру офіційного доходу. При цьому ОСОБА_3 є єдиною дитиною позивача, який немає на своєму утриманні інших неповнолітніх чи повнолітніх непрацездатних осіб.

Суд відхиляє посилання на те, що статус ОСОБА_2 в Німеччині є невизначеним з огляду на те, що загальновідомою є та обставина, що тимчасовий захист (параграф 24) в Німеччині для українців продовжено до 04 березня 2026 року. При цьому суд ураховує, що ОСОБА_3 досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже сплата аліментів не має наслідком створення для відповідача непомірного тягаря з утримання свого сина.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у максимальному розмірі 300 євро, суд ураховує, що наразі ОСОБА_3 є громадянином Грузії, постійно мешкає в місті Батумі. З наданим представником відповідача доказів (скріншоту із сайту), а саме: згідно інформації, яка розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті Національної статистичної служби Грузії за посиланням: https://www.geostat.ge/ka/modules/categories/39/khelfasebi, орієнтовно визначений розмір середньої зарплати по регіону Аджарія, столицею якого є м. Батумі, в еквіваленті 469.83 доларів США дозволяє визначити рівень цін, купівельну спроможність населення та частку витрат на виховання та утримання дитини відповідного віку в даному регіоні. А тому суд уважає, що стягнення аліментів в розмірі 300 євро є завищеним.

Щодо заявлених позивачкою вимог про стягнення аліментів в іноземній валюті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України від 21червня 2018 року №2473-VIII«Про валюту і валютні операції» гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою ст. 5 Закону № 2473, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зазначено, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України».

Суд ураховує, що можливість стягнення аліментів в іноземній валюті передбачена у випадку, якщо між сторонами укладено договір про сплату аліментів, в тому числі і тому випадку коли батько або мати виїжджає за кордон (постанова Верховного Суду у справі № 522/4045/13 від 18.09.2019), водночас у вказаній справі такий письмовий договір відсутній, а тому наявні підстави для стягнення аліментів у національній грошовій одиниці, яка в подальшому буде конвертована у євро у випадку звернення рішення суду до примусового виконання відповідно до Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року, порядок виконання якої визначається Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 № 2904/5 , або згідно із приписами Конвенції про визнання і виконання рішень стосовно зобов`язань про утримання 1973 року.

5. Висновки за результатами розгляду позовної заяви

Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в національній грошовій одинриці в розмірі 14666,04 грн, що є еквівалентом 220 євро за офіційним курсом на міжбанку станом на день винесення цього рішення.

5. Розподіл судових витрат

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" , з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10466 (десять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 04 (чотири) копійки щомісячно, починаючи з 16.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації; АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації; АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено та проголошено 02.06.2025.

Суддя Г.В.Кожихова