Справа № 694/1016/25
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі головуючого судді Смовж О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

10.04.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2003 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року шлюб було розірвано. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач, на її думку, ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, при цьому стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати малолітню дитину, яка повністю перебуває на утриманні матері.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Смовж О.Ю.) від 25.04.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача адвокат Коваленко Ю.О. в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Висловив незгоду із розміром витрат, заявлених до відшкодування на правову допомогу, зазначивши, що сума 6 000 грн є обтяжливою для нього, оскільки він несе обов`язки з догляду за близьким родичем, має іншу сім`ю, яку утримує фінансово.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01 березня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року шлюб розірвано. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.03.2016 року та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, приблизно з червня 2022 року, ОСОБА_3 проживає разом з дітьми за межами України, у Польщі. Щодо вивезення дітей за кордон подалі від війни її чоловік не заперечував. Сам же він залишився проживати в Україні. Так, з червня 2022 року неповнолітній син ОСОБА_6 весь час проживає з позивачкою за кордоном у Польщі та повністю перебуває на її утриманні.

Відповідно до учнівського квитка, виданого 14.10.2024, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учнем початкової школи № 2 імені А. Міцкевича у Вольбромі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідки на проживання, виданої 17.04.2024 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримала право на тимчасове проживання у Польщі з можливістю доступу до праці.

Таким чином, вищевказані документи у їх сукупності підтверджують, що неповнолітній ОСОБА_10 постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_11 на території Польщі та перебуває на її утриманні. Виховання та розвиток кожної дитини потребує залучення значних коштів, які, на жаль, ОСОБА_3 не в змозі самостійно забезпечити.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач визнав позов і не заперечував проти позовних вимог, є чоловіком працездатного віку, спеціальних статусів та пільг не має, інших дітей на утриманні не має. Докази, які б давали підстави вважати неможливим надання ОСОБА_2 допомоги на утримання дитини в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом, є обґрунтованими, тому позов в частині стягнення аліментів, підлягає задоволенню.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Частину судового збору у розмірі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, позивач просить відшкодувати понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі №826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір від 19.03.2025 №72-08 про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Коваленко Ю.О., ордер серії АІ № 1862453 від 02.04.2025, розрахунок розміру гонорару від 09.04.2025, Акт приймання-передачі наданих послуг від 09.04.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що справа є незначної складності, не потребує значних зусиль фахівця у галузі права, оскільки є типовою, розгляд справи відбувся в порядку спрощеного провадження, одної участі представника позивача в судовому засіданні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, визнання відповідачем позову та стягнення з нього половини судового збору на користь держави, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим застосувати принцип співмірності та зменшити заявлений розмір відшкодування, стягнувши з відповідача витрати за надання професійної правової допомоги на користь позивача в сумі 3 000 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмету спору та виконаної адвокатом роботи.

На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України, керуючись ст. 81, 141, 200, 247, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.4.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень).

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 30.05.2025 року о 13.15 год

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 ).

Суддя О.Ю.Смовж