З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" червня 2025 р. Справа № 608/2886/24
Номер провадження2/608/23/2025
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Запорожець Л. М.
за участю секретаря с/з Маришевої Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чортків справу в спрощеному позовному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. В позовній заяві позивач вказав, що 26.12.2018 року Чортківським районним судом Тернопільської області було задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів з відповідача в користь позивача та призначено до стягнення збитків в порядку регресу у розмірі 7862, 58 гривень та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2014 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки № НОМЕР_1 , згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 06.07.2015 року заборгованість останнього склала 8 894 грн. 25 коп.
Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язанні з матеріальними збитками, були застраховані у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору страхування кредитів №055/17 від 01.08.2014 року.
За зверненням АТ «Ощадбанк» ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення відповідачем грошового зобов`язання та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 8 894 грн. 25 коп.
Зазначає, що 03.08.2018 року між ПрАТ «УПСК» та ним було укладено Договір про відступлення права вимоги №03/08/2018, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.
В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у поряду регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 786 (сім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 58 коп., що було сплачено як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання (часткового невиконання) Позичальником своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № НОМЕР_1 .
26.12.2018 року суддею Чортківського районного суду Тернопільської області було винесено рішення.
Він неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 06.03.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74360865 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа. Зазначає, що рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.12.2018 року досі не виконане.
З урахуванням вищезазначеного, він має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №608/1559/18 - 27.12.2018 року та по день подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - 24.11.2024 року.
Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 762 (п`ять тисяч сімсот шістдесят дві) три. 63 коп. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 27.12.2018 року по 24.11.2024 року складає 1 395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 88 коп. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 вказану суму, а також судові витрати по справі.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Самойленко П.М. в судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій справу просять слухати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомив, судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить оголошення, розміщене на офіційному веб порталі Судова влада України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки № НОМЕР_1 , згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 06.07.2015 року заборгованість останнього склала 8 894 грн. 25 коп. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язанні з матеріальними збитками, були застраховані у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору страхування кредитів №055/17 від 01.08.2014року.
За зверненням АТ «Ощадбанк» ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення відповідачем грошового зобов`язання та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 8 894 грн. 25 коп.
03.08.2018 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги №03/08/2018, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у поряду регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 786 (сім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 58 коп., що було сплачено як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання (часткового невиконання) Позичальником своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № НОМЕР_1 .
26.12.2018 року Чортківським районним судом Тернопільської області задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу у розмірі 7 862 грн. 58 коп. та судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.
Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.
Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 неодноразово звертався, до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку.
06.03.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74360865 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа.
Однак, на сьогоднішній день, рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.12.2018 року досі не виконане.
З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №608/1559/18 - 27.12.2018 року та по день подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу -24.11.2024 року.
Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 762 (п`ять тисяч сімсот шістдесят дві) три. 63 коп.
Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 27.12.2018 року по 24.11.2024 року складає 1 395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 88 коп.
Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно з статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
За правилом частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості та не виконав рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України.
В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
Верховний Суд у справі № 1519/2-5034/11 у постанові від 05 вересня 2022 року щодо особливостей нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних вказав, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.
На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».
Тобто нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постанові від 18 лютого 2019 року у справі №405/5535/16-ц вказавши, що доводи касаційної скарги про те, що до виниклих правовідносин не застосуються положення частини другої статті 625 ЦК України в частині стягнення індексу інфляції, оскільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов`язання в іноземній валюті, а між сторонами у справі договір позики укладений саме в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням суду у грошовій одиниці України - у гривні.
Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрат за невчасне виконання зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 968, 96 гривень за платіжною інструкцією від 25.11.2024 АТ «Універсал Банк», а також 4 000 гривень в рахунок оплати праці адвоката.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 - 3% річних у розмірі 1 395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) гривень 88 копійок та інфляційні втрати у розмірі 5 762 (п`ять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 63 копійки, а також 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок гривень, у рахунок відшкодування витрат по оплаті суми судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду у та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат, пов`язаних з оплатою праці адвоката.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: /підпис/
Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2886/24.
Заочне рішення набрало законної сили " " _________________ року.
Суддя: Л. М. Запорожець
Копію заочного рішення видано " " ________________ року.