Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2284/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасюк Юрій Павлович, до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасюк Юрій Павлович, звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 .

Мати позивачки (дружина померлого ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою №20.4-07/183 від 21.03.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки №20.4-07/181 від 21.03.2025 року ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала разом із донькою (позивачкою) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті спадкодавця прийняла на підставі ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України.

Інших спадкоємців, які можуть претендувати на майно, немає.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадкових прав на вищевказаний житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про неможливість вчинення такої нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду, оскільки оригінали правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві майна не представлено.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач та його представник судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити .

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечує, визнає.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.03.2025 року. Мати позивачки (дружина померлого ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка прийняла на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою №20.4-07/183 від 21.03.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.03.2025 року.

Відповідно до довідки №20.4-07/181 від 21.03.2025 року ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала разом зі донькою (позивачкою) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті спадкодавця прийняла на підставі ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України.

Інших спадкоємців, які можуть претендувати на майно, немає.

Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадкових прав на вищевказаний житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про неможливість вчинення такої нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду, оскільки оригінали правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві майна не представлено.

Факт належності спадкодавцеві житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується наступними документами:

- Відповідно до виписки з погосподарської книги від 21.03.2025 року № 20.4-07/179 житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Як вбачається із довідки №20.4-07/182 від 21.03.2025 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Це та сама адреса, де до дня смерті проживала мати позивачки, та де проживає сама позивачка;

- Відповідно до довідки №20.4-07/183 від 21.03.2025 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Як вбачається із довідки № 20.4-07/180 від 21.03.2025 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (підстава по господарська книга №14 за 1996- 2000 рік). Це та сама адреса, де проживає позивачка. Це та сама адреса, де знаходиться спадкове майно;

Згідно довідки № 20.4-07/181 від 21.03.2025 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зять - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Відповідно до копії технічних умов на підключення трьохфазного вводу житлового будинку дол. електроустановки, мешканку АДРЕСА_1 . Це та сама адреса, де знаходиться спадкове майно;

Відповідно до копії погодження проекту № 343/2002 р. на трьохфазне електропостачання житлового будинку, власником зазначена ОСОБА_1 (мати позивачки);

Як вбачається з копії довідки від 1989 року, яка видана адміністрацією радгоспу ім.Ватутіна жительці села Великі Ком`яти - ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , в тім, що радгосп не заперечує про перебудову будинку на старому місці; Як вбачається із копії рішення Великоком`ятської сільської ради народних депутатів Виноградівського району № 28 від 07.04.1989 року ОСОБА_3 надано дозвіл на перебудову житлового будинку на старому місці;

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області. Це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно, де проживав батько позивачки. Це та сама адреса, де проживає позивачка;

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області Це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно, де проживала маги позивачки. Це та сама адреса, де проживає позивачка;

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30.01.1959 року ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у селі Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області. Це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно, де проживали батьки позивачки;

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 27.07.2016 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ; На сторінці 1 1 паспорту позивачки наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Це та сама адреса, де знаходиться спадкове майно, і де до дня смерті проживали батьки позивачки;

- Відповідно до копії технічного паспорту від 06.04.2025 року, який виготовлений 06.04.2025 року на замовлення ОСОБА_1 , рік побудови житлового будинку 1989;

- Як вбачається із довідки №418 від 25.04.2025 року про вартість майна, житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 ;

- Відповідно до Інформаційної довідки № 424167801 від 25.04.2025 року право власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Нормативне обґрунтування.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦГІК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ІДК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ІДК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ІДК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином позивач в порядку спадкування законом успадкувала житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, і яка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 43, 49, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною корисною площею 221,6 м.кв, в тому чилі житловою 89,0 м. кв.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 02.06.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк