Справа № 369/4084/22
Провадження №6/369/337/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши вимогу ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим документом за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року на адресу суду надійшла вищевказана заява. Як вбачається з заяви ОСОБА_1 просив суд зупинити виконання за судовим наказом, виданим Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2022 року у справі №369/4084/22.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення і в процесуальному законодавстві України. Так, ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Також, вирішуючи клопотання про зупинення виконання за виконавчим документом суд враховує, що згідно ч. 3 ст.432 ЦПК України таке зупинення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що між сторонами наявний спір щодо утримання та проживання дітей одним із батьків, а тому підстави для зупинення виконання судового наказу відсутні, також суд враховує, що процесуальним законом визначено, що зупинення виконання за виконавчим документом до розгляду заяви про визнання такого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є правом суду, а не його обов`язком.

Враховуючи, що стягнення відбувається на підставі судового наказу, який набрав законної сили, вимога заявника про зупинення виконання судового наказу є фактичним зупиненням виконання судового рішення, що є недопустимим.

З урахуванням наведеного, в задоволенні вимоги про зупинення виконання за виконавчим документом слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим документом за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ