Справа № 175/4303/25
Провадження № 2-о/175/76/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" травня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Краснокутської Н.С., присяжних Поливяна С.В., Корса Л.І., за участі секретаря судового засідання Коломоєць Т.А., представника заявника адвоката Окорського В.В., представника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Стахової О.В., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Окорський Віталій Васильович, заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Окорський Віталій Васильович, заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

В обґрунтуванні заяви ОСОБА_1 (заявник) зазначено про те, що вона познайомилась з ОСОБА_2 (безвісно відсутній) у 1984 році, в тому ж році у них народилася перша дитина, донька, ОСОБА_3 . 01 листопада 1986 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим відділом РАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась друга дитина, син, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 . Спочатку вони винаймали житло на лівому березі у м. Дніпропетровську, чоловік навчався в той час в Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 24.06.1991р. Потім вони переїхали до його матері в Донецьку область, селище Миронівський, де спочатку проживали у його матері, а потом у гуртожитку по АДРЕСА_1 , де прожили 10 років. У 1996 році чоловік поїхав на заробітки до російської федерації. Через рік він повернувся та забрав сім`ю із собою і в 1997 році у них народилась третя дитина ОСОБА_5 . Вони винаймали житло, чоловік працював, а кошти надсилали її матері, яка доглядала їх старших дітей. У 1998 році вони переїхали до її брата в підмосков`я, місто раменське, але через хворобу сина потрапили в лікарню. Після виписки чоловік залишив їх у брата, сказавши, що їде до москви на заробітки. Тоді він так і не повернувся, а через два місяці заявниця з дитиною повернулася додому в Україну. З того часу він не підтримував з ними зв`язок. Відомо, що у 1999 році він телефонував своїй матері просив документи для отримання паспорта, оскільки загубив свій. Відтоді місце його перебування невідоме. Протягом останніх 25 років він не з`являвся, не підтримував жодного контакту ні з заявницею ні з дітьми. Всі намагання знайти чоловіка виявились безрезультатними. Оскільки він неодноразово залишав заявницю з дітьми на невизначений строк, а потім з`являвся, розшукувати його надалі вони не стали. Наскільки заявниці відомо від його матері він в Україну більше не повертався. Факт відсутності ОСОБА_2 в житті заявниці підтверджується довідкою № 392 від 27.12.2024 виданою Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якій вказано, що чоловік ОСОБА_2 ніколи не був зареєстрований та не проживав в АДРЕСА_2 . Посилаючись на вказані обставини заявниця просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Миронівський Донецької області безвісно відсутнім з 1999 року.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Цією ж ухвалою суду по справі витребувано докази.

До судового засідання з`явилися представник заявника адвокат Окорський В.В., представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Стахова О.В., інші особи до судового засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Під час судового розгляду представник заявника адвокат Окорський В.В. пояснив суду про те, що ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_2 у 1984 році, в тому ж році у них народилася перша дитина, донька, ОСОБА_3 . 01 листопада 1986 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим відділом РАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась друга дитина, син, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 . Спочатку вони винаймали житло на лівому березі у м. Дніпропетровську, чоловік навчався в той час в Дніпропетровському інженерно-будівельному інституті, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 24.06.1991р. Потім вони переїхали до його матері в Донецьку область, селище Миронівський, де спочатку проживали у його матері, а потом у гуртожитку по АДРЕСА_1 , де прожили 10 років. У 1996 році чоловік поїхав на заробітки до російської федерації. Через рік він повернувся та забрав сім`ю із собою і в 1997 році у них народилась третя дитина ОСОБА_5 . Вони винаймало житло, чоловік працював, а кошти надсилали її матері, яка доглядала їх старших дітей. У 1998 році вони переїхали до її брата в підмосков`я, місто раменське, але через хворобу сина потрапили в лікарню. Після виписки чоловік залишив їх у брата, сказавши, що їде до москви на заробітки. Тоді він так і не повернувся, а через два місяці заявниця з дитиною повернулася додому в Україну. З того часу він не підтримував з ними зв`язок. Відомо, що у 1999 році він телефонував своїй матері просив документи для отримання паспорта, оскільки загубив свій. Відтоді місце його перебування невідоме. Протягом останніх 25 років він не з`являвся, не підтримував жодного контакту ні з заявницею ні з дітьми. Всі намаган6яя знайти чоловіка виявились безрезультатними. Просив суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надала суду письмові пояснення у справі та у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до статті 43 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені статтею 44 ЦК України.

Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини 2 статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Судом перевірені докази, які надані в копіях на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема: копію паспорта заявниці НОМЕР_4 від 29.02.2000 року, копію РНОКПП заявниці, свідоцтво про укладання шлюбу НОМЕР_1 від 01.11.1986 року, копію свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.12.1997 року, копію диплому НОМЕР_3 від 24.06.1991року, копію сповіщення про зниклого безвісти № 3819 від 30.10.2024 року, довідку Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 27.12.2024 року № 392, довідку Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 01.11.2024 року № 340, копією листа з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, копією талону-повідомлення єдиного обліку №86 від 21.03.204 р. про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, копією витягу з ДРДС, копіює витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, копією службового розслідування.

Згідно з відповіддю від ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 24.04.2025 року № 1210-1081/1210.1-25, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не значиться зареєстрованим у Дніпропетровській області.

Відповідно до листів з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.05.2025 року, відомості стосовно перетину кордону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено.

Згідно з довідкою, видано Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради від 01.11.2024 року № 340, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: ОСОБА_2 , син.

Згідно з довідкою, видано Виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради від 27.12.2024 року № 392, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не був зареєстрованим та не проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії талону-повідомлення єдиного обліку №86 від 21.03.204 р. про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_1 зверталася до поліції стосовно факту втрати зв`язку з чоловіком ОСОБА_2 , який проживав у росії з 1996 року.

Також судом встановлено, що визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для заявниці має правові наслідки, тому що він є її чоловіком. Крім того, у зв`язку із зникненням безвісти на війні сина заявниці, ОСОБА_4 , вона, як його матір, має право на отримання від держави грошової допомоги.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Відомості про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні, а вжиті заходи для його встановлення не дали результатів.

Згідно з частиною 1 статті 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Згідно частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 314 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Окорський Віталій Васильович, заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: російська федерація, безвісно відсутнім з 1999 року.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2025 року.

Головуючий суддя Н. С. Краснокутська

Присяжні: Л.І. Корса

С.В. Поливяна