28.05.2025 Справа № 363/1257/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Рукас О.В.;

за участю секретаря судових засідань Найдюк Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та донька померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4 . У встановлений законом 6-місячний строк вони звернулись до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, внаслідок чого було заведено спадкову справу №425/2013. Але під час оформлення документів з`ясувалось, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 не зареєстроване.

Зазначений будинок належав подружжю ОСОБА_5 в рівних частинах: ОСОБА_3 частина, та її чоловіку ОСОБА_6 частина. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 15.11.1979 року отримала у спадок частину домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. За життя ОСОБА_3 не оформила належним чином право власності на зазначений житловий будинок.

Сестра позивача - ОСОБА_4 в липні 2014 року зверталась до суду із позовною заявою про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Рішенням Вишгородського районного суду від 21.08.2014 року її позов було задоволено. 14.11.2014 ОСОБА_4 продала належну їй частину домоволодіння ОСОБА_2 .

07 березня 2025 року Державним нотаріусом Вишгородського району Київської області позивачу ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1230 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також постановою Державного нотаріуса Шило О.С. від 07.03.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на неможливість оформлення належним чином правовстановлюючих документів на житловий будинок в позасудовому порядку, з метою подальшого утримання та збереження майна та оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи, витребувано у Вишгородської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 425/2013 (номер у спадковому реєстрі 55020587), заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Войнаренко Л.Ф. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До початку судового розгляду від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності сторони позивача.

У судове засідання представник відповідача Петрівської сільської ради не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення шляхом доставлення судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет Петрівської сільської ради, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками з автоматизованої системи документообігу суду. До судового засідання від сторони відповідача Петрівської сільської ради надійшло клопотання про проведення судового розгляду справи за відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами справи.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_2 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Про причини неявки третя особа не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотань сторін по справі про проведення судового розгляду за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено наступне.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.10.1948 року (а.с. 38) судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 , про що 18.10.1948 року районним ЗАГСом м. Димер Київської області складено відповідний актовий запис № 939. Батьками ОСОБА_7 зазначаються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.05.1967 року (а.с. 38) судом встановлено, що 16.01.1960 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.05.1965 року (а.с. 40) судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , про що Лютізьким сільським ЗАГСом Київо-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 12. Батьком ОСОБА_1 зазначається ОСОБА_6 , мати ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_3 .

З дубліката свідоцтва про право спадкування за законом від 22 січня 2025 року, зареєстровано в реєстрі №2-42, НТС 096323 (а.с. 22) судом встановлено, що ОСОБА_3 , після смерті чоловіка ОСОБА_6 успадкувала майно належне в рівних долях кожному, а саме житлового будинку та відповідних надвірних будівель, розташованих в селі Лютіж Вишгородського району Київської області на земельній ділянці радгоспного фонду розміром 0,15 га та жилою площею в цілому 56,00 кв.м.

З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 інвентарний номер 104 від 18.06.1988 року (а.с.27-30) судом встановлено, що в якості власника будинку зазначена ОСОБА_3 , доля 1.

В будинковій книзі для реєстрації громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.31-37) в якості останнього домовласника з 1979 року зазначена ОСОБА_3 , в примітках зазначено свідоцтво на спадщину за №3948 від 15.11.79р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вишгород Вишгородського району Київської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 10.05.2013 року Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області складено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 28.01.2025 року (а.с.13).

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.09.2013 (а.с.14) судом встановлено, що 17.09.2013 року була проведена реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 55020587, номер у нотаріуса 425/2013 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 07.03.2025 (а.с.15-16) судом встановлено, що ОСОБА_1 07.03.2025 року було видане Свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі - 73762683 бланк НТС 315143 на спадкове майно: земельну ділянку, площею 0,1230 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: під житловою забудовою одно- та двохповерховою 0,123 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:110:0001, , АДРЕСА_1 .

Зазначена інформація підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.03.2025 року після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями: дочкою ОСОБА_4 , сином ОСОБА_1 по частці кожному (а.с. 23), та витягом з Державного реєстру речових прав від 07.03.2025, номер витягу 416791089 (а.с.24).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2025 року №322/02-31 (а.с. 25-26), винесеної Державним нотаріусом Вишгородської Державної нотаріальної контори, ОСОБА_10 судом встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням до нотаріальної контори документів на право власності на зазначений будинок.

З матеріалів спадкової справи №425/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 (а.с. 88-155) судом встановлено, що після смерті09.05.2013 року ОСОБА_3 , 17.09.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до Вишгородської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 17.09.2013 року була проведена реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 55020587, номер у нотаріуса 425/2013 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 . Після вчинення необхідних дій, направлення запитів та отримання відповідей, Державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом відносно нерухомого майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частинах (по частки) ОСОБА_4 (а.с.127) та ОСОБА_1 (а.с.151). Стосовно житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Державним нотаріусом не було отримано необхідних документів для підтвердження права власності померлої ОСОБА_3 на зазначений житловий будинок та 04.03.20014 за №694/02-14 було надане роз`яснення (а.с.131) на ім`я ОСОБА_4 та постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2025 №322/02-31 (а.с. 154) відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинка номер АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , з метою реалізації свого права власності на спадкове майно, після смерті матері ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зверталась до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2014 р. у справі №363/3070/14-ц (а.с. 17) позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Крім того, у рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2014 р. у справі №363/3070/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Лютізької сільської ради, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, йдеться, що судом доведено та встановлено право власності ОСОБА_3 на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 14.11.2014 року посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №1-4148 (а.с. 18-21) судом встановлено, що ОСОБА_4 14.11.2014 року продала належну їй, на підставі судового рішення від 21.08.2014 року у справі № 363/3070/14-ц, частку житлового будинку ОСОБА_2 .

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була власником домоволодіння, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи відсутність клопотань про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність залишення понесених судових витрат за сторонами справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 12, 81, 133, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Петрівської сільської ради (адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, буд. 171; код ЄДРПОУ: 04359620), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 30.05.2025 року.

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач:

Петрівська сільська рада (адреса місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, буд. 171; ).

Третя особа:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Суддя О.В. Рукас