К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року місто Київ

справа № 754/9121/24

провадження № 22-ц/824/3895/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів:Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Гринчак О.І. від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 25 березня 2020 року між ПрАТ "МХП" та ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (Генеральний) № 06/107-69-001819/20, а саме зокрема, було застраховано сідельний тягач Scania P380LA4X2HA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп Krone Cool Liner SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

3 липня 2021 року, близько 8 години 55 хвилин, на автодорозі М-05 Київ-Одеса 290 км. + 760 м, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованих транспортних засобів, під керуванням водія страхувальника ОСОБА_3 , та транспортного засобу Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року у справі № 754/10933/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

У строк, визначений договором, страхувальником було подано до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" повідомлення про випадок № 49 та 5 липня 2021 року позивачем складено акт огляду застрахованого транспортного засобу, а 6 липня 2021 року страховиком складено страховий акт № 49 та розрахунок суми страхового відшкодування на підставі калькуляції № 21-0436049 від 5 липня 2021 року.

Вартість відновлювального ремонту склала 37 187 грн 26 коп., з яких: вартість деталей, що замінюються без урахування зносу деталей - 36 107 грн 26 коп., вартість ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 1 080 грн. Враховуючи, що договором визначено розмір франшизи 0,50%, що у даному випадку склало 3 750 грн, то сума страхового відшкодування із врахуванням франшизи склала 33 437 грн 26 коп. 8 липня 2021 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування, згідно страхового акту, в розмірі 33 437 грн 26 коп.

Транспортний засіб Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "СК "Вусо" за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР-200663183, у зв`язку з чим 21 липня 2021 року ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулася до ПрАТ "СК "Вусо" із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування № 49.

29 вересня 2021 року ПрАТ "СК "Вусо" сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 12 995 грн 40 коп.

Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим його страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Відповідач кошти станом на день звернення до суду у добровільному порядку не сплатив, як і не надав вмотивованої відповіді про відмову від їх сплати.

Посилаючись на викладене, ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" просило стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 20 441 грн 86 коп., судові витрати в сумі 8 138 грн 47 коп., що включають 3 020 грн судового збору та 5 110 грн 47 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2024 року позов ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" суму страхового відшкодування в розмірі 20 441 грн 86 коп., судовий збір в сумі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 110 грн 47 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплатило власнику транспортного засобу, який був учасником ДТП з вини відповідача, суму завданої шкоди в розмірі 33 437 грн 26 коп. Частина суми - 12 995 грн 40 коп. компенсована позивачу страховиком відповідача, у зв`язку з чим сума відшкодування, яка покладається на відповідача, становить 20 441 грн 86 коп. (33 437,26 грн - 12 995,40 грн).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що розмір відшкодування не перевищує ліміт відповідальності, а доказів того, що у ПрАТ "СК "Вусо" не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, суду позивачем не надано.

Відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, ПрАТ "СК "Вусо" взято коефіцієнт для автомобілів більше 12 років, однак випуск авто - 2012 рік, ДТП сталося - 2021 року, тобто пошкодженому автомобілю було 9 років. Однак, при цьому позивач не позивається і не оскаржує суму виплати ПрАТ "СК "Вусо".

Вважає, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки суб`єкт, який мав задовольнити вимогу позивачу в разі незгоди із розміром відшкодування, є страховик відповідача.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що предметом даного позову є стягнення 20 441 грн 86 коп., справа розглядалася в спрощеному провадженні, сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 110 грн 57 коп. є не співмірною до заявленої суми стягнення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" - Шимборська О.А. у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що ПрАТ "СК "Вусо", як страховик особи, відповідальної за вчинення ДТП, здійснило виплату страхового відшкодування за заявою позивача, у відповідності до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже ПрАТ "СК "Вусо" було відшкодовано витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Коефіцієнт фізичного зносу станвоить 0,67, що є значенням меншим, ніж значення, встановлене п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних

засобів для складання КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років, а тому твердження в апеляційній скарзі, що ПрАТ "СК "Вусо" при розрахунку коефіцієнту фізичного зносу взято коефіцієнт для автомобілів більше 12 років, не відповідає дійсності.Відповідач, як особа, яка винна у вчиненні ДТП, в силу вимог статті 1194 ЦК України, зобов'язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, відшкодованою ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

Фактичні обставини справи, встановлені судом

25 березня 2020 року між Приватним акціонерним товариством "МХП" та ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Генеральний) № 06/107-69-001819/20. Відповідно до сертифікату (перелік) застрахованих транспортних засобів, який є додатком до вказаного договору, зокрема застраховано транспортний засіб Scania P380LA4X2HA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп Krone Cool Liner SD, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

3 липня 2021 року, близько 8 години 55 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_3 на автодорозі М-05 Київ-Одеса 290 км+760 м, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів з матеріальними збитками.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року у справі № 754/10933/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

6 липня 2021 року позивачем складено страховий акт № 49 та розрахунок суми страхового відшкодування у справи № 49 на підставі калькуляції № 21-0436049 від 5 липня 2021 року, за якими вартість відновлювального ремонту склала 37 187 грн 26 коп., з яких вартість деталей, що замінюються без урахування зносу деталей, що замінюються склала 36 107 грн 26 коп., а тому сума страхового відшкодування за даним страховим випадком із врахуванням франшизи склала 33 437 грн 26 коп.

8 липня 2021 року позивач на підставі страхового акту № 49 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 33 437 грн 26 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР064552 від 8 липня 2021 року.

ПрАТ "СК "Вусо", як страховиком відповідача, було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 12 995 грн 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 47570 від 29 вересня 2021 року.

10 серпня 2022 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 134с/13968, в якій просив протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги сплатити 20 441 грн 86 коп.

Доказів того, що відповідачем виконано вимогу позивача матеріали справи не містять.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з статтею 979 ЦК України,за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована в ПрАТ "СК "Вусо" за полісом № ЕР-200663183 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановлено, що на ПрАТ "СК "Вусо", як на страховика відповідача, покладений відповідний обов'язок у межах суми страхового відшкодування.

Відповідно до статей 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, обов'язком страховика є відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов'язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 2 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі № 756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19.

Як убачаться з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 3 липня 2021 року, напівпричіп Krone Cool Liner SD, реєстраційний номер

НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 37 187 грн 26 коп., із яких: вартість деталей, що замінюються без урахування зносу деталей - 36 107 грн 26 коп., вартість ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 1 080 грн.

8 липня 2021 року ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило виплату страхового відшкодування згідно страхового акту в розмірі 33 437 грн 26 коп.

Оскільки транспортний засіб Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "СК "Вусо" за полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, то 21 липня 2021 року ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулася до ПрАТ "СК "Вусо" із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування.29 вересня 2021 року ПрАТ "СК "Вусо" сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 12 995 грн 40 коп.

Наведені фактичні обставини вказують на те, що ПрАТ "СК "Вусо" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме 12 995 грн 40 коп. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу), а відтак, у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 20 441 грн 86 коп., незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що страхова виплата ПрАТ "СК "Вусо" у розмірі 12 995 грн 40 коп. не покриває суму виплаченого страхового відшкодування ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", а відтак, невідшкодована сума виплати підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , як особи, винної у вчиненні ДТП. Тому, з урахуванням статті 1194 ЦК України ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі, а доводи апеляційної скарги в цій частині є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПрАТ "СК "Вусо" взято коефіцієнт для автомобілів більше 12 років, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, що міститься у матеріалах справи, коефіцієнт фізичного зносу є 0,67, що є значенням меншим, ніж значення, встановлене у пункті 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів для складання КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 110 грн 57 коп. є не співмірною до заявленої суми стягнення, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Установлено, що правничу допомогу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції надавала адвокат Шимборська О.А.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції подано такі докази: договір про надання правової допомоги № 27 від 12 серпня 2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом згідно умов договору про надання правової допомоги та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акт-прийому передачі регресних справ.

Відповідно до пункту 4.2. договору, розмір винагороди (гонорар) за цим договором визначається із розрахунку 25% від суми отриманого клієнтом страхового відшкодування по справах, переданих Об'єднанню згідно реєстру справ.

Відповідач з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які заявлено позивачем до стягнення, до суду не звертався, що відповідно до приписів частини п`ятої статті 137 ЦПК України унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 5 110 грн 47 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: