П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Київ

Справа № 367/1580/24

Провадження № 22-ц/824/7758/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 28 травня 2025 року

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

секретаря Желепи В. В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Панишевим Станіславом Олексійовичем, на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області, постановлену у складі судді Шестопалової Я.В. 22 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.02.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Справа неодноразово призначалася до розгляду.

В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо залишення позову без розгляду.

Позивач та представник позивача до суду не з`явились, були сповіщені належним чином про місце та час розгляду справи. Явка позивача була визнана судом обов`язковою ухвалою суду від 26 червня 2024 року.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти залишення позову без розгляду, просив відкласти розгляд справи та повідомив, що буде вживати заходи щодо забезпечення явки позивача та його представника.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що 21 листопада 2024 року представник позивача Махненко Д.А. направила заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, а у випадку визнання обов`язковою явку позивача - відкласти розгляд на іншу дату.

У зв`язку із надходженням вищевказаної заяви, судом було відкладено розгляд справи на 22.01.2025 року.

Однак, 22.01.2025 року до суду не прибули ані позивач, ані представник позивача.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належно повідомленого учасника справи, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відтак норми ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Тож, під час вирішення в даному разі питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання, а також визнання його явки обов'язковою.

Поряд з цим, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, якщо його явка визнана обов`язковою.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу чинного законодавства, суд першої інстнції дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Панишев С.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилання суду першої інстанції на необхідність забезпечення дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечення захисту інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання, не відповідає дійсності.

Адже саме безпосередньо дії судді, яка була зобов`язана у випадку повного визнання відповідачем позову прийняти рішення у справі, спричинили необґрунтоване затягування процесу та порушенню процесуальних прав сторін на швидкий та ефективний розгляд справи. А ухвала суду про залишення позову без розгляду позбавила позивача права на доступ до правосуддя та відновлення свого порушеного права.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Реалізація цього права жодним чином не вказує на можливе недобросовісне здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав.

Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Положення ст. 200 ЦПК також узгоджуються з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі аналізу даної правової норми, ухвалення рішення у справі за обставин даної справи було не правом, а обов`язком суду. Усупереч цьому суддя, зловживаючи наданими їй процесуальними повноваженнями, не прийнявши до уваги наявність об`єктивних чинників, що перешкоджають прибуттю позивача та його представника безпосередньо до зали суду (постійна загроза на той час ракетних обстрілів, проживання позивача поза межами Київської області), повне визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечило інтересам позивача, відклала підготовче судове засідання, не прийнявши рішення у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як було зазначено вище, позивач в своїй позовній заяві, а також повторній заяві, поданій представником позивача 21.11.2024, просив суд розглянути справу за його відсутності. З урахуванням того, що відповідач у своєму відзиві, а потім і в окремій заяві від 26.06.2024, визнав позов у повному обсязі, неприбуття позивача в судове засідання навіть за умови, коли його участь була визнана судом обов`язковою, не перешкоджало вирішенню спору та, більше того, не було підставою для залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Махненко Д.А. підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Судова повістка яка надсилалася ОСОБА_2 , повернулися до апеляційного суду з відміткою "адресат відсутній", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема ч. 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року визнано явку, позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 обов`язковою.

Визначаючи явку сторін в підготовче засідання обов`язковою, суд першої інстанції, зокрема, мотивував тим, що явка сторін необхідна для повного, всебічного з`ясування обставин справи.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, призначені на 21 листопада 2024 року представник позивача Махненко Д.А. направила заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, а у випадку визнання обов`язковою явку позивача - відкласти розгляд на іншу дату.

У зв`язку із надходженням вищевказаної заяви, судом було відкладено розгляд справи на 22.01.2025 року.

Однак, 22.01.2025 року до суду не прибули ані позивач, ані представник позивача.

Статтею 257 ЦПК України визначено, що суд залишає позов без розгляду за п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, через повторну неявку позивача в судове засідання, при умові, що така явка визнана судом обов`язковою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки неявка перешкоджає розгляду справи, і зазначена обставина давала суду підстави скористатись визначеним частиною п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України правом залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Доречно зважити також на правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на неприбуття позивача чи його представника в судове засідання повторно, явка яких в судове засідання була визнана обов`язковою, неповідомлення позивача про причини неприбуття до суду повторно, та неможливість розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача чи його представника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України умов, за яких позовна заява ОСОБА_1 підлягала залишенню без розгляду.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Панишевим Станіславом Олексійовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна