ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 392/1817/23

провадження № 22-ц/4809/659/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року у складі головуючого судді Бадердінової А. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень на позов і рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.08.2018 у розмірі 49 781,79 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що 31.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2018.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем, станом на 22.08.2023 у нього виникла заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.01.2018 у розмірі 49 781,79 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 49 781,79 грн; заборгованість за пенею та за порушення грошових зобов`язань 0 грн.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що 31.01.2018 він звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 31.01.2018. В анкеті заяві містяться лише його анкетні дані, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, також відсутні відомості про те, що він отримав платіжну картку, строк дії цієї картки, а отже, у ній відсутні істотні умови кредитного договору. А тому, вважає, що вказані документи не підтверджують наявності між сторонами кредитних відносин та наявність у нього заборгованості.

Вказав, що наданий розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Зазначив, що не зрозумілою є сума заборгованості у розмірі 49 781,79 грн, оскільки у своїй позовній заяві позивач вказував, що ліміт кредитного договору дорівнює 40 000 грн, що значно менше ніж сума, яку вимагає стягнути позивач.

Банк не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні договору про надання банківських послуг діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, яка існувала на час підписання анкети-заяви (а.с.56-58).

У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що у якості додатків до відповіді на відзив додано виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) боржника, які підтверджують отримання, користування кредитом, а також те, що після отримання банківської картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації та користувався карткою. Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 40 000 грн. Згідно виписки про рух коштів на рахунку баланс (мінус) складає - 9781,79 грн. Тобто заборгованість складає 49781,79. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 40 000 грн та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить (мінус) 9 781,79 грн.

Овердрафт (мінус) рахується наступним чином. Якщо на рахунок клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсотках до погашення, по неустойці. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості у цьому пункті заборгованості, а саме: відсотки за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у нього виникла заборгованість (а.с.68-69)

У запереченнях, поданих до суду, відповідач зазначив, що дійсно 31.01.2018 він підписав з Акціонерним товариством «Універсал Банк» анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, погодившись, що вказана анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. При цьому, вказана заява не містить розміру кредитного ліміту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, наслідки порушення умов кредитування, а також не містить інших істотних умов кредитного договору.

Крім того, вказав, що зі змісту Умов і правил обслуговування, доданих позивачем до позовної заяви, редакція Умов затверджена Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 та набуває чинності з 27.11.2021. Тобто, зазначені Умови та правила набули чинність майже через три роки після підписання ним анкети-заяви від 31.01.2018, що виключає доведення змісту цих Умов і правил до відома відповідача та їх дію на день укладання кредитного договору.

Вважає, що позивач необґрунтовано збільшив суму заборгованості за кредитом на суму відсотків за користування кредитом, оскільки така сума є складовою повної вартості кредиту, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник (у позовній заяві позивач вказує суму 49 781,79 грн, його кредитний ліміт становить 40 000,00 грн, а в додатку Monobank зазначена сума 52 466,00 грн(а.с.95-100).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 40 000 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи дані із виписки по рахунку відповідача, вважав доведеною позивачем заборгованість позичальника за кредитним договором у розмірі 40 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог у розмірі 9 781,79 грн, суд вказав, що матеріали справи не містять доказів про погодження сторонами зазначених банком умов кредитного договору щодо такого порядку погашення кредитної заборгованості як направлення кредитних коштів на погашення відсотків за користування кредитом, неустойки за прострочені платежізгідно з тарифами, внаслідок чого нараховано овердрафт у вказаній сумі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Апелянт вказує, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом та не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Зазначає, що підписана ним анкета-заява не містить умов щодо повернення кредиту частинами, а також не визначає строк кредитування.

Відповідач звертає увагу суду, що позивачем не доведено наявність обов`язку ОСОБА_1 повертати кредит частинами, а строк кредитування закінчується 31.08.2024, відтак у банку відсутні правові підстави вимагати повернення всієї суми кредиту достроково.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, які підтверджують отримання ним кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Банком не надано доказів, які підтверджують, що відповідач отримав кредитну картку з сумою кредитного ліміту, яку погодили сторони, а також не надано виписку з рахунку відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Оскільки представником позивача відзив на апеляційну скаргу подано з пропуском визначеного судом строку та без клопотання про продовження строку для подачі відзиву, до нього застосовано положення ст. 126 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишення без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

31.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 31.01.2018 (а.с. 15).

В анкеті-заяві від 31.01.2018 ОСОБА_1 просив банк відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт.

Також відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено, що він згодний з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача.

До позовної заяви позивачем долучені Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank; Таблиця обчислення вартості кредиту; витяг з Тарифів за чорною карткою monobank та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.16-33).

Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 29.11.2023 на ім`я ОСОБА_1 , відкрито рахунок № НОМЕР_2 , тип рахунку - чорна картка, зі строком дії - до 08/24 (а.с.87).

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 29.11.2023, виданої АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 установлено, що 31.01.2018 на картку відповідача був встановлений кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн. В подальшому сума кредитного ліміту збільшувалася: 22.02.2018 до 20 000,00 грн, 21.11.2018 до 25 000,00 грн, 03.06.2019 до 35 000,00 грн, 17.09.2020 до 40 000,00 грн (а.с. 88).

Відповідно до виписки про рух коштів по картці відповідача за період з 31.01.2018 по 29.11.2023 підтверджується користування кредитними коштами ОСОБА_1 , зокрема покупка товарів у магазинах, поповнення мобільного рахунку та ін. Також, згідно інформації, наявної у виписці встановлено, що відповідач здійснював часткове погашення кредитної заборгованості (а.с.70-86).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 31.01.2018, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 станом на 22.08.2023 заборгованість відповідача становить 49 781,79 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а. с.8-14).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

31.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 31.01.2018.

Тобто, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін згідно з умовами якого, відповідач отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

В анкеті-заяві від 31.01.2018 ОСОБА_1 просив банк відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт.

Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 29.11.2023 на ім`я ОСОБА_1 , відкрито рахунок № НОМЕР_2 , тип рахунку - чорна картка, зі строком дії - до 08/24.

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 29.11.2023, виданої АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 установлено, що 31.01.2018 на картку відповідача був встановлений кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн. В подальшому сума кредитного ліміту збільшувалася: 22.02.2018 до 20 000,00 грн, 21.11.2018 до 25 000,00 грн, 03.06.2019 до 35 000,00 грн, 17.09.2020 до 40 000,00 грн (а.с. 88).

З наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на карту, який поступово збільшувався та склав 40 000,00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зокрема зазначав, що позивачем не надано виписки по рахунку відповідача.

Вказані твердження відповідача є безпідставними та спростовуються наступним.

Так, позивачем до відзиву на позов долучено виписку про рух коштів по картці ОСОБА_1 за період з 31.01.2018 по 29.11.2023 (а.с.70-86).

З даної виписки, встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, розраховувався в магазинах, поповнював картку через термінали IBOX, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту, а також здійснював часткове погашення заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо наявності заборгованості відповідача за договором кредиту.

Отже, беззаперечними доказами, наявними в матеріалах справи встановлено, що сума кредитного ліміту, встановленого на картковий рахунок відповідача та фактично отриманих ним коштів становила 40 000 грн, якими він користувався та здійснював часткове погашення кредитної заборгованості.

Відповідач не спростував належними та допустими доказами відсутність у нього заборгованості перед банком, в той час, як банк належними та допустими доказами довів наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед позивачем у розмірі 40 000 грн.

Щодо доводів відповідача, що у позивача відсутнє право вимоги повернення всієї суми кредиту достроково, колегія суддів зазначає таке.

Згідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка Monobank, який поступово збільшувався та в результаті склав 40 000 грн.

Відповідач умови кредитного договору щодо зобов`язання з повернення чергової частини суми кредиту не виконував, а тому банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, суперечать наведеним нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 02.06.2025.

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник