г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/1382/20
Номер провадження 2/213/128/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі судового засідання Гусаровій О.С., за участю представника позивача адвоката Бондарчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Гречаноподівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Гречаноподівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Широківська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний нотаріус Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко Олена Володимирівна про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, який в подальшому було уточнено, та відповідно до якого просили визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 8.3865 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розилюксембурської сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-005-0056, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відзиви на позов не подавались.

Позивач до суду не з`явився. Представник позивача адвокат Бондарчук А.О. в судовому засіданні надала пояснення та посилалась на обставини викладені у позові, просила задовольнити позов.

Представник відповідача - Гречаноподівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Гречаноподівської сільської ради, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники третіх осіб: Широківська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний нотаріус Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко Олена Володимирівна, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

12.08.2024р. справу прийнято до розгляду.

10.10.2024р. замінено позивача правонаступником, витребувано докази.

14.02.2025р. закрито підготовче судове засіданні, справу призначено до судового розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

За життя ОСОБА_3 рішенням Розилюксембурзької сільської ради народних депутатів № 55-7/23 від 22 листопада 1999 року було передано у приватну власність земельну ділянку та видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 8,3865 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянці ОСОБА_3 , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 207/2373. Проте у державному акті допущені виправлення ім`я спадкодавця - помилково зазначено « ОСОБА_3 » виправлено на « ОСОБА_3 » та засвідчено печаткою.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України,Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.2, 5 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Правовий статус і компетенція державного реєстратора передбачені в ст. 10 Закону № 1952-IV. За приписами п. 1, 2 ч. 3 цієї статті державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з яким закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку, зокрема: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права речові та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Верховним Судом у постанові від 28 червня 2023 року у справі №539/5295/21 (провадження № 61-6235св23), зазначено, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Суть державної реєстрації прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме манно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 8.3865 гектарів, передана для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Розилюксембурської сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області, та після її смерті дана земельна ділянка входить до спадкової маси. Реєстрація права власності на вказану ділянку за ОСОБА_3 та вказане виправлення не порушує права чи інтереси власника земельної ділянки, її спадкоємців чи інших осіб. Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 034166 видавався на підставі рішення Розилюксембурзької сільської ради народних депутатів № 55-7/23 від 22 листопада 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_3 доводилась рідною матір`ю ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 вчасно звернулась до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 13 травня 2003 року Розилюксембурською сільською радою Широківського району Дніпропетровської області за реєстром № 31, на земельну ділянку площею 8.3865 гектарів, передану для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Розилюксембурської сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , але отримала відмову, оскільки земельна ділянка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 034166, у якому зроблені виправлення.

Згідно заповіту посвідченого 13 травня 2003 року, Розилюксембурською сільською радою, Широківського району, Дніпропетровської області за реєстром № 31 (копію додаю), ОСОБА_3 , заповіла земельну ділянку розміром 8.3865 гектарів, що знаходиться на території Розилюксембурзької (зараз Широкоподівської) сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 034166 від 15.12.1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації смертей 04 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 1009, Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 04.06.2009 року (копію додаю). За життя ОСОБА_4 до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавав, з померлою не проживав, отже, спадщину за заповітом не отримав. Так як, ОСОБА_4 не отримав спадщину за заповітом, земельна ділянка має успадковуватися за правилами ст.ст. 1261-1265 ЦК України, тобто за законом. А ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_3 відповідно до ст. 1261 ЦК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис № 1527 Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

При житті ОСОБА_5 не змогла реалізувати своє право на земельну ділянку площею 8.3865 гектарів, передану для проведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Розилюксембурської сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області.

18.12.2023 року приватним нотаріусом Кучман І.І. було зареєстровано спадкову справу за № 293/2023, номер у спадковому реєстрі: 71746443.

В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_1 син ОСОБА_5 , та відповідно онук ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 як законний спадкоємець успадкував після ОСОБА_5 усе майно, що було зареєстровано у праві власності за нею на момент смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Враховуючи вказане, доведеність входження спірної земельної ділянки до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчасне звернення позивача з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, суд вважає можливим задовольнити позовну вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування спірної земельної ділянки.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12, 13, 19, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 8.3865 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розилюксембурської сільської ради, Широківського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер -01-005-0056, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Гречаноподівська сільська об`єднана територіальна громада в особі Гречаноподівської сільської ради, ел. пошта , тел. 30, адреса 53732, Дніпропетровська обл., с. Гречані Поди, вул.. Степанова, 1 .

Третя особа: роківська районна державна адміністрація ел. пошта тел. 36 адреса 53700, Україна, вул.Соборна, буд. 107, смт Широке, Широківський район, Дніпропетровська область .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ел. пошта , тел. 44, адреса 49006, м. Дніпро, вул.. Філософська, 39-А .

Третя особа ШИРОКІВСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ державний нотаріус Горбаченко Олена Володимирівна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_7 тел. НОМЕР_3 адреса АДРЕСА_2 Т, .

Суддя: В.В.Мазуренко