Справа № 127/8508/23
Провадження № 22-ц/801/1119/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець О. Д.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокуСправа № 127/8508/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування»,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Щавінським Костянтином Станіславовичем, на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Іванця О. Д. у м. Липовець, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 травня 2022 року на автодорозі M-21-Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 345 км, 50 м відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 ; автомобіль «Fiat SCUDO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 та автомобіль «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахований ПАТ «ПРОСТО страхування», яким керував ОСОБА_3 . Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року справу О. М. за ст. 124 КУпАП закрито, підставою для прийняття такого рішення стало неправильне зазначення прізвища ОСОБА_4 у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, однак її вина доводиться висновком експертизи.

ПАТ «Просто-страхування» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів у зв`язку з настанням страхового випадку 08 червня 2022 року виплатив власнику застрахованого транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який було пошкоджено, страхове відшкодування в розмірі 292 963,39 гривень.

Цивільно-правову відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_1 застраховано ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1575268, ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 130 000,00 гривень, франшиза - 0,00 гривень.

ПАТ «Просто-страхування» звернулося до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про страхове відшкодування № 04-950 від 23 червня 2022 року, за результатами розгляду якої ПАТ «НАСК «Оранта» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 гривень, які 23 серпня 2022 року були перераховані на рахунок ПАТ «Просто-страхування».

Таким чином, невідшкодованою залишилася сума в розмірі 162 963,39 грн ( 292 963,39 грн - 130 000,00 грн), які зобов`язана відшкодувати ПAT «Просто-страхування» відповідач ОСОБА_1 .

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2025 року позов задоволено:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 162 963 (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят три) гривні 39 копійок;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Просто-страхування» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 гривні та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 року, порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.13 ПДР призвело до дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в причинному зв`язку з її виникненням. Тобто причиною настання 10 травня 2022 року дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі M-21-Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 345 км, 50 м та в якій було пошкоджено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 , стало порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.13 ПДР України: «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч». Ця ДТП визнана страховим випадком, про що 08 червня 2022 року була складено страховий акт № 159897, відповідно до якого страхове відшкодування становить 292 963,39 грн за вирахуванням франшизи 500,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 7046 від 08 червня 2022 року АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen PASSAT» д.н.з. НОМЕР_3 , в розмірі 292 963,39 грн. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Після звернення ПАТ «Просто-страхування» до ПАТ «НАСК «Оранта» остання 23 серпня 2022 року виплатила страхове відшкодування , перерахувавши його на рахунок ПАТ «Просто -страхування». Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати ПАТ «Просто -страхування» грошові кошти в розмірі 162 963,39 грн (292 963,39 грн 130 000,00 грн), тобто суму, яка не була покрита страховим відшкодуванням.

Не погодившись з цим рішенням, 07 квітня 2025 року через систему «Елекронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Щавінського К. С., подала апеляційну скаргу, одночасно заявила клопотання про призначення у справі повторної інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи та надати експерту право здійснити огляд місця події (перехрестя траси М21 в межах с. Рів) з метою фіксації вихідних даних, необхідних для експертного дослідження, а також закріплення просторових та технічних параметрів дорожньої обстановки на момент події.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв за основу висновок автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 році, який був проведений на замовленням позивача, вказане дослідження базується на недостовірних вихідних даних, спирається на поясненнях водія «Volkswagen PASSAT», які були визнані технічно необгрунтованими відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи від 11 червня 2024 року № 1606/1607/24-21. Взяте судом до уваги дослідження не врахувало об`єктивного порушення водієм «Volkswagen PASSAT» ОСОБА_3 швидкісного режиму: ОСОБА_3 рухався зі швидкістю 80-90 км/год у межах населеного пункту, що значно перевищує встановлені обмеження швидкості та що прямо вплинуло на збільшення тяжкості наслідків ДТП і знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами справи.

Суд першої інстанції необґрунтовано вказав у оскаржуваному рішенні, що відповідач нібито не надав вихідних даних для проведення експертизи, хоча фактично суд позбавив відповідача такої можливості, відхиливши клопотання про огляд місця ДТП, а також не забезпечив відповідача можливістю надати експерту вихідні дані, що фактично виключило можливість належного проведення повторної експертизи, у зв`язку з чим експерт, проводячи судову експертизу на підстави ухвали суду, не зміг дати відповіді на більшість питань.

18 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ПАТ «Просто-страхування», діючи через свого представника адвоката Синюка С. Л., подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Основними доводами відзиву є те, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, вішення суду є обґрунтованим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шиманський В. М. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Просто-страхування» адвокат Синюк С. Л., якому судом було забезпечено можливість брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, по телефону повідомив апеляційний суд про те, що він не має змоги вийти на онлайн зв`язок за допомогою власних технічних засобів, оскільки приймає участь у іншому судовому засіданні.

Неявка учасників справи, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом (частинна 2 статті 372 ЦПК України).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи та надати експерту право здійснити огляд місця події, так як в ньому відповідачка просить поставити на вирішення експерта питання, які стосуються оцінки дій водія транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 , який не є учасником цієї справи. Тому апеляційний суд виснував, що клопотання відповідачки не може бути задоволене, адже його задоволення суперечитиме завданню та основним засадам (принципам) цивільного судочинства щодо змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено такі обставини:

- 02 лютого 2022 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ТОВ «ВЕЧІР ТЕЛЕКОМ» уклали договір страхування «КАСКО бонус» серії PKS.50 № 2200039 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 6, т.1);

- згідно відповіді Національної поліції України від 20 травня 2022 року, 10 травня 2022 року на автодорозі M-21-Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 345 км, 50 м відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 ; автомобіль «Fiat SCUDO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 ; та застрахований автомобіль «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 . Зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_1 п. 13.4. Правил дорожнього руху України ненадання переваги в русі (а.с. 11-15, т.1);

- цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до Полісу № АТ/1575268, ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 130 000,00 гривень, франшиза - 0,00 гривень (а.с. 33, т.1);

- постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 за статтею 124 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, так як протокол складено відносно ОСОБА_5 , тоді як вона змінила своє прізвище після укладення шлюбу на « ОСОБА_6 », пояснила що посвідчення водія отримувала ще до укладення шлюбу (а.с.34, т.1)

- згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 року, яке було проведено на замовлення ОСОБА_3 враховуючи описаний в рамках даного дослідження механізм даної пригоди (зіткнення автомобілів), за обставин та умов виникнення даної пригоди, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля «Fiat» ОСОБА_7 , повинна була діяти у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР України. В свою чергу, водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 , з моменту виникнення небезпеки для свого руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, за наведених в наданих на дослідження матеріалах справи умов та параметрів виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути даної пригоди (зіткнення з автомобілем «Fiat» та (або) контактування з тросом зчеплення останнього транспортного засобу з автомобілем «Mercedes-Benz» або безпосередньо зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz»), шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

В свою чергу, в даній дорожній обстановці, дослідження питання технічної можливості попередження даної ДТП з боку водія автомобіля «Fiat» ОСОБА_8 експертним шляхом є методично недоцільним; вказана можливість забезпечувалась в випадку дотримання вказаним водієм автомобіля «Fiat» вимог п. 16.13 ПДР України, для чого в неї не було перешкод технічного характеру (в наданих на дослідження матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо умов, які перешкоджали водію автомобіля Fiat виконати вимоги наведеного вище пункту).

За умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, в діях водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п, 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (зіткненні автомобілів «Fiat» та «Volkswagen»), не вбачається.

В свою чергу, за наведених в дослідницькій частині умов та обставин виникнення даної пригоди, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Fiat» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 16.13 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а.с. 16-24, том 1);

- згідно до Звіту № 02-D/12/41 від 14 лютого 2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 304 981,54 гривень (а.с. 36, том 1);

- згідно Рахунку ФОП ОСОБА_9 від 18 травня 2022 року № 123049258, вартість робіт по ремонту транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 293 463,39 гривень (а.с. 66- 74, том1);

- дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 08 червня 2022 року було складено страховий акт № 159897, відповідно до якого страхове відшкодування становить 292 963,39 гривень за вирахуванням франшизи 500,00 грн (а.с. 75, том);

- згідно платіжного доручення № 7046 від 08 червня 2022 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило ФОП ОСОБА_9 страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 292 963,39 гривень (а.с. 76, том 1);

- ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із Заявою про страхове відшкодування № 04-950 від 23 червня 2022 року (а.с. 77, том 1), за якою було отримано 130 000 грн;

- 15 лютого 2023 року ПAT «ПРОСТО-страхування» звернулося до ОСОБА_1 із Претензією № 04-373 від про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 162 963,39 грн (а. с. 78, том 1);

- згідно висновку інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи від 11 червня 2024 року за № 1606/1607/24-21, проведеної на виконання ухвали суду (за клопотанням представника відповідачки), відповідно до технічних норм вимог п.п. 1.10, 16.13 ПДР України, момент виникнення небезпеки для руху для водія транспортного засобу «Volkswagen PASSAT» д.н.з. НОМЕР_3 виникає з моменту знаходження транспортного засобу «FIAT SCUDO» д.н.з. НОМЕР_2 на відстані гальмівного шляху до смуги руху автомобіля «Volkswagen PASSAT» д.н.з. НОМЕР_3 . Відповідно норм вимог п. 12.3 ПДР України, момент небезпеки для руху для водія автомобіля «FIAT SCUDO» д.н.з. НОМЕР_2 не визначається. Свідчення водія ОСОБА_3 в комплексі параметрів, що на відстані 15 метрів він виявив небезпеку для руху і при цьому рухався з швидкістю 80-90 км/год. з врахуванням матеріалів адміністративної справи, є технічно необґрунтованими. На всі інші питання, в тому числі і на питання: невідповідність дій вимогам ПДР і яких саме, кого водіїв транспортних засобів стали причиною зіткнення транспортних засобів?, експерт не зміг надати відповідь через недостатність відомостей щодо розвитку події (а. с. 239 244 том 1).

Між сторонами виник спір про відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, які не покрила страхова виплата, отримана від страховика винуватця ДТП.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 980 ЦК, статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 108 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У справі що розглядається позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як установлено судом першої інстанції, на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , винної у скоєнні ДТП, було застраховано у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до Полісу № АТ/1575268 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд першої інстанції правильно оцінив, що постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року у справі № 130/944/22 хоча й було закрито провадження відносно ОСОБА_5 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, однак причиною такого закриття стало виключно те, що у протоколі про адміністративне правопорушення було неправильно зазначено прізвище особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а саме: замість правильного ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_5 , в той же час під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що посвідчення водія вона отримала до укладення шлюбу на дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 », після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Разом з цим, висновком експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 року встановлено, що за обставин та умов виникнення даної пригоди, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля «Fiat» ОСОБА_7 , повинна була діяти у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР України. В свою чергу, водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 , з моменту виникнення небезпеки для свого руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. За умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, в діях водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п, 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (зіткненні автомобілів «Fiat» та «Volkswagen»), не вбачається. В свою чергу, за наведених в дослідницькій частині умов та обставин виникнення даної пригоди, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Fiat» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 16.13 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Оцінюючи Висновок інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи від 11.06.2024 за №1606/1607/24-21, в якому зазначено, що відповідно до технічних норм вимог п.п. 1.10, 16.13 ПДР України, момент виникнення небезпеки для руху для водія транспортного засобу Volkswagen PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 виникає з моменту знаходження транспортного засобу FIAT SCUDO д.н.з. НОМЕР_2 на відстані гальмівного шляху до смуги руху автомобіля Volkswagen PASSAT д.н.з. НОМЕР_3 . Відповідно норм вимог п. 12.3 ПДР України, момент небезпеки для руху для водія автомобіля FIAT SCUDO д.н.з. НОМЕР_2 не визначається. Свідчення водія ОСОБА_3 в комплексі параметрів, що на відстані 15 метрів він виявив небезпеку для руху і при цьому рухався з швидкістю 80-90 км/год. з врахуванням матеріалів адміністративної справи, є технічно необґрунтованими, - суд першої інстанції правильно вказав, що зазначений Висновок експертизи не спростовує висновки, викладені в автотехнічному дослідженні № ВЕД-04/23 від 30.01.2023.

Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що не зважаючи на наявність постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 червня 2022 року у справі № 130/944/22, вина ОСОБА_1 у спричиненні ДТП підтверджена висновком експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 року, відповідно до якого за наведених в дослідницькій частині умов та обставин виникнення даної пригоди, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Fiat» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 16.13 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а. с. 16-24, том 1).

Твердження в апеляційній скарзі про те, що висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № ВЕД-04/23 від 30 січня 2023 року не можна брати до уваги, так як він ґрунтується на неправильних пояснення водія ОСОБА_3 щодо його швидкісного режиму, апеляційний суд відхиляє з тих причин, що зі змісту висновку експерта від 30 січня 2023 року № ВЕД-04/23 вбачається, що в розпорядженні експерта були матеріали адміністративної справи № 130/944/22, він досліджував та враховував серед іншого пояснення усіх учасників ДТП: і ОСОБА_3 , і ОСОБА_7 , та зробив беззаперечний висновок, що «в даній дорожній обстановці, за наведених в наданих на дослідження матеріалах справи умов та параметрів виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути даної пригоди (зіткнення з автомобілем «Fiat» та (або) контактування з тросом зчеплення останнього транспортного засобу з автомобілем «Mercedes-Benz» або безпосередньо зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz»), шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

В свою чергу, в даній дорожній обстановці, дослідження питання технічної можливості попередження даної ДТП з боку водія автомобіля «Fiat» ОСОБА_8 експертним шляхом є методично недоцільним; вказана можливість забезпечувалась в випадку дотримання вказаним водієм автомобіля «Fiat» вимог п. 16.13 ПДР України, для чого в неї не було перешкод технічного характеру (в наданих на дослідження матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо умов, які перешкоджали водію автомобіля Fiat виконати вимоги наведеного вище пункту).

За умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, в діях водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п, 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (зіткненні автомобілів «Fiat» та «Volkswagen»), не вбачається».

Апеляційний суд наголошує, що в даній справі розглядається спір про відшкодування в порядку регресу того розміру вже виплаченого страховиком відшкодування за договором добровільного майнового страхування, яке, з урахуванням ліміту відповідальності, не було відшкодоване страховиком винуватця ДТП. Натомість відповідачкою не спростовано її винуватість в ДТП, вона своєї вини не заперечує, лише стверджує про наявність вини також і в діях водія автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_3 (що, на її думку, могло б вплинути на розмір збитків), однак доказів цього матеріали справи не містять і ця обставина, з огляду на те, що ні ОСОБА_3 , ні власник транспортного засобу «Volkswagen» не є учасниками справи та з урахуванням принципу змагальності (стаття 12 ЦПК України), не може бути перевірена в межах розгляду цієї справи.

Відтак подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Щавінським К. С., не спростовують ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Щавінським К. С. слід залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Вирішуючи питання судових витрат, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана її представником адвокатом Щавінським К. С.,не підлягає задоволенню, понесені нею судові витрати у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді, слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат позивачем матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Щавінським Костянтином Станіславовичем залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_1 понесені нею в апеляційній інстанції, залишити за нею.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк