ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Харків

справа № 642/1448/24

провадження № 22-ц/818/541/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2024 року в складі судді Грінчук О.П.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом після уточнення якого просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері.

В обґрунтування позову зазначав, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем з 05 лютого 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька залишилася проживати з матір`ю. Однак відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та побаченні з дитиною, на дзвінки та повідомлення відповідачка не відповідає, уникає зустрічей, позивач позбавлений права бачити та виховувати свою дитину. Спілкування з донькою обмежено як фізично, так і на відстані. Тому позивач змушений звернувся до суду з даним позовом.

Просив визначити наступні способи участі позивача у вихованні дитини, а саме: - перший, третій, п`ятий тижні місяця з 15:00 год. п`ятниці по 20:00 год. наступного понеділка;

-проживання дитини з батьком кожні два тижня літніх канікул по черзі;

-проживання дитини з батьком половину зимових, весняних та осінніх канікул;

-необмежене спілкування батька з дитиною засобами мобільного зв`язку (включаючи усі месенджери та соціальні мережі);

-відвідування доньки у необмеженій кількості під час хвороби незалежно від її знаходження.

Рішенням районного суду м. Харкова від 02 вересня 2024 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері:

- перший, третій, п`ятий тижні місяця з 15:00 год. п`ятниці по 20:00 год. наступного понеділка;

- проживання дитини з батьком кожні два тижня літніх канікул по черзі;

- проживання дитини з батьком половину зимових, весняних та осінніх канікул;

- необмежене спілкування батька з дитиною засобами мобільного зв`язку (включаючи усі месенджери та соціальні мережі);

- відвідування доньки у необмеженій кількості під час хвороби незалежно від її знаходження.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, тому з метою зміцнення зв`язку між батьком та дитиною, який наразі є дещо втраченим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме визначити дні зустрічей батька ОСОБА_1 з неповнолітньою ОСОБА_4 з урахуванням її бажання та її графіку навчання щотижнево: без ночівлі - у неділю з 10:00 до 20:00, у понеділок з 17: 00 до 20:00; під час канікул: без ночівлі - у неділю з 10:00 до 20:00, у понеділок з 17: 00 до 20:00; у разі хвороби доньки : за бажанням доньки та за узгодженням з матір`ю дитини.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Зазначала, що через дивну поведінку батька та обстріли м. Харкова в інтересах дитини ОСОБА_2 вимушена була поїхати з міста за для забезпечення доньці нормальної психологічної атмосфери. Позивач в розмовах з дитиною постійно погрожував, що забере її у матері, тиснув на дитину, що викликало у ОСОБА_4 відчуття страху, тривоги та різних фобій щодо настрою батька. Визначений судом порядок участі встановлено без урахування думки дитини та висновку Служби у справах дітей. Судом не взято до уваги розпорядок дня дитини, її вік, її заняття, навчання, проведення вільного часу, відвідування гуртків, тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що суд правильно встановив обставини у справі та врахував всі потреби дитини, яка проживала до розлучення батьків в будинку де зараз мешкає позивач, має в ньому власну кімнату, звичний для себе побут, всі необхідні речі для навчання. Після розлучення батьків дитина мала необмежене спілкування з батьком, приїзжала до нього на вихідні, залишалась на ночівлю, відносини між батьком та донькою були добрими та люблячими. Ситуація змінилась після вирішення між сторонами у справі спору про поділ майна подружжя і повністю штучно створена апелянтом. Втрата зав`язків з дитиною завдає позивачу страждань та не відповідає інтересам дитини. Тому суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, а наведені апелянтом доводи висновків суду не спростовують.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у шлюбі з 05.02.2010 до 25.10.2023. (а.с. 8)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 9), яка після розлучення батьків проживає з матір`ю.

Рішенням виконавчого комітету Хаківської міської ради від 01.05.2024 за № 208 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_2 (а.с. 72)

З наданої суду медичної документації ОСОБА_4 вбачається, що остання має генетичне захворювання розвитку (а.с. 73-78).

Дитина навчається в КЗ «Харківський ліцей №152 ХМР» з 01.09.2019. З 11.04.2022 навчання відбувається дистанційно. Зі слів керівників, у 1 класі батько та мати дитини підтримували зв`язок з класним керівником, приводили та забирали дитину з навчального закладу. З 2-го класу успіхами доньки цікавиться мати. У зв`язку з дистанційним навчанням, потреби приводити і забирати дитину немає (а.с. 79).

Згідно відповіді директора КЗ «Харківський ліцей №152 ХМР» №01-17/206/2024 від 14.06.2024 вбачається, що батько підтримує зв`язок з керівником дитини, є учасником вайбер групи батьків класу, приєднаний до електронного журналу, де може спостерігати за активністю доньки (а.с. 133).

Відповідно до довідки директора ТОВ «Медікал Адванст» Романової К. від 06.06.2024, малолітня ОСОБА_4 , 27.01.2013 зверталась до ТОВ «Медікал Адванст» за медичною допомогою у супроводі батька, ОСОБА_1 , як її законного представника (а.с. 99-108).

ОСОБА_1 має гарні відносини та контакт з дитиною, що підтверджується наданими доказами проведення спільно канікул, відвідування розважальних різдвяних заходів в м. Києві у січні 2024 року, організації ним святкування дня народження доньки та його оплата. Згідно наданих позивачем квитанцій вбачається, що позивач сплачує аліменти на дитину (а.с. 109-123, 125-126, 130-132).

Окрім цього, позивач оплачує доньці послуги репетиторів, відвідування фітнесу та басейну що підтверджується відповідними квитанціями в матеріалах справи та перепискою з репетитором (а.с. 19-25, 26-32).

Позивач на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується долученими до матеріалів справи медичними довідками. (а.с. 90, 98)

Відповідно до характеристики, виданої заступником директора з фінансових питань ТОВ «Земінформ», ОСОБА_1 працює в ТОВ «Земінформ» на посаді директора з 2004 року. Має кілька вищих освіт, має науковий ступінь доктора економічних наук, займається громадською діяльністю. За період роботи зарекомендував себе як грамотний, кваліфікований спеціаліст, має заслужений авторитет у професійному середовищі, комунікабельний, толерантний, без шкідливих звичок (а.с. 12).

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 закрито провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, суд, постановляючи таке рішення, зазначив, що «… ОСОБА_2 із заявою щодо вчинення відносно неї адміністративного правопорушення зазначеного у протоколах серії ВАБ №987001 від 21 лютого 2024 року та її дитини серії ВАБ №987002 від 21 лютого 2024 року не зверталась, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, від пояснень відмовилась. До протоколів про адміністративні правопорушення не долучено жодних інших доказів на підтвердження обставин, які зазначені в протоколах…. Суд бере до уваги відеозапис з боді - камер працівників патрульної поліції, на якому також зафіксовано відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він не вчиняв насильства відносно своєї колишньої дружини та малолітньої доньки. На відео зафіксовано, що ОСОБА_7 не давала можливості пройти ОСОБА_1 , та кричала, щоб він забрав від неї руки, хоча ОСОБА_1 в цей час її не чіпав. ОСОБА_2 при цьому знаходилась поряд, та ОСОБА_1 не вживав ненормативної лексики, малолітньої доньки поряд не було. На відеозаписі з боді-камер працівників патрульної поліції, який був досліджений судом, ОСОБА_2 на питання щодо події, не зазначала, що ОСОБА_1 в присутності дитини виражався на її адресу нецензурною лайкою, та взагалі не могла конкретизувати які протиправні дії відносно неї були вчинені її колишнім чоловіком…Судом з відеозапису також встановлено, що між колишнім подружжям існують напружені стосунки, а також існує спір з приводу побачень батька із дитиною.» (а.с. 95-97).

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради №273 від 28.06.2024, з якого вбачається, що і за місцем проживання матері, і за місцем проживання батька створені належні умови для проживання дитини. ОСОБА_1 , на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, характеризується позитивно, приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, бере активну участь у шкільному житті дитини. Дитина, ОСОБА_4 , 2013 р.н., надала свої письмові пояснення до органу опіки і піклування, згідно яких вказала, що бажає бачитись з батьком без ночівлі. Враховуючи всі з`ясовані обставини, орган опіки і піклування вважає доцільним встановити наступний порядок, визначивши час - 1, 3, 5 тижня місяця з 15-00 год п`ятниці по 20-00 год наступного понеділка, половина літніх та зимових канікул. (а.с. 140-142).

З наданої позивачем переписки з відповідачем, судом вбачається, що відповідач, починаючи з лютого 2024 року, вчиняє перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, не повідомляючи та не відповідаючи на запитання позивача, де дитина, та не даючи можливості спілкування батька з дитиною навіть в телефонному режимі (а.с. 15-18).

Крім того, зазначене також вбачається із переписки позивача з репетитором дитини, яка повідомляла позивачу, що дитина неодноразово не виходить на зв`язок для проведення онлайн-занять, оплачених позивачем (а.с. 19-25).

Згідно пояснень наданих суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 наприкінці 2024 року виїхала разом з дитиною до Федеративної Республіки Німеччина, де отримала тимчасовий захист, адресу свого місця проживання повідомляти суду відмовилась, проти спілкування дитини з батьком протягом перебування дитини у Німеччини категорично заперечувала. Пояснила це негативним впливом який батько вчиняє на психічний стан дівчинки та небажанням останньої з ним спілкуватися. Проти встановленого судом порядку спілкування заперечувала та наполягала на відсутності можливості виконання рішення суду щодо у Німеччині. Повідомила що рішення суду буде виконуватись тільки після повернення її з дитиною до України.

Допитана в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції в присутності представника служби у справах дітей Харківської міської ради ОСОБА_4 пояснила суду, що в теперішній час проживає з мамою у Німеччині, де має гарні умови проживання та навчання, відвідує школу та має друзів. Точний час виїзду до ФНР згадати не може, проте пам`ятає що виїхала з України не так давно. Вона хоче повернутися додому, але тільки після закінчення війни, оскільки зараз в Україні небезпечно. До розлучення батьків проживала у будинку, де зараз мешкає тато, має в ньому власну кімнату та всі необхідні речі. Після переїзду з мамою у квартиру, відвідувала батька на вихідних, залишалась у нього на ночівлю, але згодом таке бажання втратила, через конфлікти між батьками, свідком яких вона була. Вона не хоче бути причиною сварок між батьками, оскільки це викликає у неї відчуття провини і завдає їй душевний біль. Вважає, що у неї гарна мама та тато, яких вона однаково любить, але категорично не хоче зустрічатися та спілкуватися з батьком у Німеччині, оскільки боїться що батько її вкраде. Спілкується з татом по телефону, проте при цьому вважає що вона та її життя батьку не цікаві, всі їхні розмови зводяться до судів та вирішення спору щодо участі у її вихованні. Вважає, що батько нею маніпулює, намагаючись нав`язати власне бачення конфлікту та налаштовуючи проти матері. Категорично заперечувала проти ночівлі у батька і проведення з ним канікул після повернення в Україну, наполягала на можливості зустрічей з батьком в Україні тільки за її згодою.

Згідно із частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1).

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (стаття 141 СК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

На підставі статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

У частині шостій статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

«відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері» (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18).

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення ЄСПЛ Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Повноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

Колегія суддів зауважує, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунками між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ може бути тимчасовою і нетривалою.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, судова колегія виходить з обставин справи, що існували на час ухвалення судом рішення, що є предметом перегляду. Тому виїзд відповідачки з дитиною до Німеччини після ухвалення судом рішення, не може бути підставою для перегляду встановленого судом способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив що має підстави та фінансові можливості для виїзду за кордон, може отримати у Німеччині відповідний статус та забезпечити належне виконання рішення суду за місцем тимчасового перебування дитини.

У ході розгляду справи не встановлено жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили, що проведення дитиною часу з батьком становить ризик для благополуччя чи безпеки дитини.

Обставини, які б свідчили, що спілкування батька з донькою перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало необхідність проведення побачень позивача з дитиною лише у присутності матері судом не встановлені.

Натомість встановлено наявність неприязних стосунків між позивачем та відповідачкою. При цьому, негативні емоції дитини, підвищена тривожність пов`язані саме зі стосунками батька і матері, про що зазначено шкільним психологом.

Судова колегія погоджується з висновком суду, про доведеність існування між сторонам у справі напружених відносин, які носять особистий характер та які вочевидь не сприяють у реалізації батьком можливості належно, регулярно та комфортно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що з лютого 2024 року відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Зважаючи на те, що між батьками дитини існує конфлікт, виникали суперечки та сварки, що вплинуло на ставлення дитини до батька, малолітній вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, небажання ОСОБА_4 спілкуватися з батьком може бути обумовлене ситуацією, яка склалася між батьками, проте не може бути підставою для обмеження позивача у реалізації його батьківських прав на участь у вихованні доньки і спілкуванні з нею. За вказаних обставин та з метою недопущення зловживань з боку матері, запобігання унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, відсутні підстави для зазначення однією з умов участі позивача у спілкуванні з донькою та його вихованні такої умови як бажання дитини.

Прийнявши до уваги висновок Служби у справах дітей, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для усунення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядок участі у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, при врахуванні висновку Служби у справах дітей та встановленні днів і часу побачень батька з дитиною, суд не в повній мірі врахував вік дитини, встановлений відповідно до цього віку розпорядок дня дитини та її побажання.

Тому доводи апеляційної скарги про неповну відповідність визначеного судом графіку побачень позивача з донькою інтересам дитини частково заслуговують на увагу.

Судова колегія звертаючи увагу на вік дитини, її розпорядок дня, побажання щодо спілкування, вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 визначивши ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері:

- Перший, третій, п`ятий тижні місяця з 15:00 год. п`ятниці по 20:00 год. неділі;

- Проживання дитини з батьком кожну другу половину літніх, зимових, весняних і осінніх канікул;

- Спілкування батька з дитиною засобами мобільного зв`язку (включаючи усі месенджери та соціальні мережі) кожного дня з 19:30 год до 20:30 год;

Колегія суддів вважає, що саме наведений порядок спілкування позивача з дитиною є достатнім, таким, що відповідає віковим потребам дитини та принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритету інтересів дитини та буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання доньки.

Визначений судовою колегією спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах та в інший час, за погодженням батьків.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, зміни місця проживання батьків та дитини, інших змін у сімейному житті колишнього подружжя, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного та на підставі належним чином оцінених доказів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині визначеного судом порядку участі у вихованні дитини.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково на його користь підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,40 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 з позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 321, 90 грн.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2024 року - змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері:

-Перший, третій, п`ятий тижні місяця з 15:00 год. п`ятниці по 20:00 год. неділі;

-Проживання дитини з батьком кожну другу половину літніх, зимових, весняних і осінніх канікул;

- Спілкування батька з дитиною засобами мобільного зв`язку (включаючи усі месенджери та соціальні мережі) кожного дня з 19:30 год до 20:30 год;

У задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 321 (триста двадцять одну ) грн. 90 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина