ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Догонової Тетяни Вікторівни на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року по заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позову, в якій він просив накласти арешт у межах суми боргу - грошових коштів у сумі, еквівалентній 228 608,27 доларів США та 1 846 892,81 грн., на:

1) грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , які знаходяться на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, у т.ч., але не виключно в:

* Акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк", код банку (МФО) 305299, код за ;

*Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк", код банку (МФО) 300335, код за , у тому числі «Райффайзен Банк», який зареєстрований за кордоном: Хвездова 1716/2В, 14078 Прага 4;

*Акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк" код банку (МФО) 334851, код за ;

*Акціонерному товаристві "ОТП БАНК", код банку (МФО) 300528,

*код за

*Акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", код банку (МФО) 300465, код за ; |

*Акціонерному товаристві "Банк Інвестицій та Заощаджень", код банку (МФО) 380281, код за ;

*Акціонерному товаристві "Креді Агріколь Банк", код банку (МФО) 300614, код за ;

2) нерухоме майно, а саме:

*квартиру загальною площею 109,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 6261700);

*гараж загальною площею 20,9 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 13204876);

*гараж, в районі будівлі загальною площею 25,2 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 23862288);

3) на рухоме майно, а саме:

* транспортний засіб марки LAND ROVER, модель: RANGE ROVER, 2021 року випуску;

4) на корпоративні права, а саме:

* частку у розмірі 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТЕРНАТИВЕНЕРГОГАЗ ЗБУТ» ().

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року заяву задоволено частково, а саме, накладено арешт на:

1) нерухоме майно, а саме:

*квартиру загальною площею 109,9 м2, розташована за АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 6261700);

*гараж загальною площею 20,9 м2, розташований за АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 13204876);

*гараж, в районі будівлі загальною площею 25,2 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 23862288).

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Догонова Т.В. посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у заяві про забезпечення позову не вказано наявність реальних ризиків істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду. Крім того, суд вказав, що застосовані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешті на майно та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись вказаними нормами права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами існує спір щодо стягнення грошових коштів.

Доводи апелянта в скарзі про те, що у заяві про забезпечення позову не вказано наявність реальних ризиків істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Догонової Тетяни Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 27 травня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова