Справа № 630/366/25
Провадження № 2/630/206/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2025 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Сухорукова І.М.,
за участю секретаря Дубрової А.І.,
представника позивача Сльоти А.М.,
представника третьої особи ОСОБА_10,
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Люботин Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, а також про стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив:
- відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав;
- стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісяця, на користь малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття;
- передати органу опіки та піклування Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання подальшого влаштування до сімейних форм виховання;
- закріпити право користування та проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накласти заборону на відчуження житлового будинку за зазначеною адресою.
На обґрунтування позову зазначено, що родина ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом в Центрі соціальних служб Люботинської міської ради Харківської області (далі Центр) (копія витягу з протоколу Комісії з питань захисту прав дитини ВК Люботинської міської ради Харківської області від 15.02.2024 р. №4/4 додається). Родині надавались соціальні послуги та підтримка. Проте, позитивного результату на постійні основі в поведінці матері не вбачалось. Малолітнього ОСОБА_4 з 14 листопада 2023 року за наказом начальника служби у справах дітей взято на облік Служби, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, в зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.
За результатом обстеження умов проживання дитини мешкає за адресою АДРЕСА_1 18 березня 2025 року спеціалістами Служби встановлено, що житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, двох коридорів; вбиральня на дворі; пічне опалення в непридатному стані, запас дров відсутній; електропостачання в будинку відключене; водопостачання відсутнє; побутова техніка наявна але не працює; в кімнаті наявні старі, брудні меблі; в будинку холодно, брудно, антисанітарія, специфічний, затхлий запах, немитий посуд, речі брудні та розкидані по кімнатах; запаси та готова їжа відсутня; велика кількість тварин мешкаю у кімнатах; в доступних для дитини місцях розташовані небезпечні предмети. Для виховання та розвитку дитини не створено належних умови, а саме: у дитини відсутнє спальне місце з постільною білизною; не має облаштованого місця для навчання; дитина не забезпечена належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, одяг не відповідає сезону та віку, дитина не отримує належного догляду та уваги.
Мати дитини, на момент обстеження житлового будинку, була вдома та перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 разом із своїм співмешканцем та подругою вживали алкогольні напої в присутності малолітньої дитини. Комісією було виявлено факт, що малолітній хлопець перебував в оточенні дорослих осіб, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, що загрожувало його життю та здоров`ю. На запитання представників Служби хлопчик не надав жодних пояснень, постійно мовчав та плакав. Зовнішній вигляд дитини не відповідає віку та сезону, одяг на ньому був брудний, поруч з дитиною відчувався неприємний запах, хлопець дуже худий, що свідчило про неналежне харчування.
Комісією дійшла висновку, що обставини та умови, в яких перебуває малолітня дитина, можуть призвести до тяжких наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку хлопця, і було вирішено вилучити дитину із небезпечного середовища, що загрожувало його життю та здоров`ю.
Ухвалою від 10 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі і її розгляд призначено у загальному порядку.
Ухвалою від 05 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні.
Відповідачка у підготовче засідання та у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем мешкання, а також судова повістка на 26.05.2025 була вручена їй під особистий підпис представником служби у справах дітей. Відзиву на позовну заяв або клопотань від відповідачки судом не отримано.
Представник позивача, представник третьої особи та третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні 26.05.2025 просили провести заочний розгляд справи.
Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та додатково до вказаних у позові обставин пояснила, що дитина була вилучена з небезпечних для її життя і здоров`я умов: оскільки у помешканні не тільки була повна антисанітарія і бруд, а й була пожежна небезпека з-за розкиданого біля печі мотлоху, а також того, що у будинку були дорослі п`яні особи, поведінку яких неможливо було передбачити, які також могли створити пожежу, або спричинити дитині фізичної шкоди. Мати дитини тривалий час не нехтує вихованням, навчанням та здоров`ям сина. Дитині за соціальною програмою було виділено планшет для онлайн занять у 2023 року, проте мати цей гаджет втратила і дитина була позбавлена можливості навчатися.
Представник третьої особи служби у справах дітей Виконавчого комітету ЛМР підтримала позовну заяву.
Третя особа ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі та вказав, що відповідачка є його матірю, а малолітній ОСОБА_3 приходиться йому братом по матері. Не заперечував проти бронювання належного йому житла за малолітнім братом. Також, ОСОБА_1 надав пояснення суду у якості свідка та зазначив, що він писав заяву до служби у справах дітей з приводу того, що малолітній брат живе у неналежних та небезпечних умовах. Раніше він був на службі і відвідував матір приблизно раз у півроку, а зараз буває частіше. Будинок належить йому, але він дозволив матері жити там, бо іншого житла у неї немає. Мати відмовилася сплачувати комунальні послуги, з яких виросли великі борги. Він сплатив борги і відключив комунальні послуги, так як він там не живе, а мати не схотіла їх плати. У будинку дуже брудно, крізь валяється сміття, багато собак і котів. Мати з ним не підтримує дружні стосунки,а з маленьким братом він спілкується - на даний час через телефон опікунів. Мати створила для брата у будинку небезпечні умови: антисанітарію та бруд, реальну пожежну небезпеку, і дитина не може виховуватися у таких умовах. До будинку він не заходить, бо йому неприємно заходити у такі умови. Вважав, що мати не змінить свій антисоціальний спосіб життя і відібрання брата від неї буде на користь дитині.
Свідок ОСОБА_6 вказала, що працювала директором центру соціальних служб і відповідачка відома їй з 2018 року у зв`язку із соціальними складнощами, а з 2023 року сімя відповідачки була на обліку як родина, яка опинилася у складних життєвих обставинах З відповідачкою проводилася робота у соціальних програмах, але вона не призвела до бажаних результатів. Дитина ОСОБА_3 був учбово занедбаний з брезня 2024 року. Вона два рази: у 2023 році і у січні 2025 року приходила до житла відповідачки, де живе дитина, і це житло було занедбане, захаращене, крізь, і у домі, і у дворі було сміття, у житлі бігало дуже багато кішок і собак, наявна антисанітарія та сморід, а сама відповідачка мала ознаки сп`яніння; у будинку було дуже холодно, комунальні послуги відключено. Ліжка дитини вона не бачила - була лише лежанка, завалена мотлохом, місця для навчання, підручників, іграшок теж не було. У будинку було пічне опалення, але була наявна пожежна небезпека з-за мотлоху біля пічки. До соціального центру відповідачка разом з дитиною протягом 2022 року заходила часто за гуманітарною допомогою і часто мала ознаки сп`яніння. Проходити соціальну програму із психологом відповідачка відмовилася. Сусіди відповідачки повідомляли, що часто бачать дитину без догляду взимку на морозі у темну пору доби.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що працює у поліції і щодо родини ОСОБА_8 надходили виклики поліції у 2019, 2022 та 2023 роках щодо зникнення дитини - від соціальних служб, сусідів та сторонніх людей,які знаходили дитину на вулиці. Також, були виклики з приводу домашнього насильства щодо дитини. Родина перебувала на обліку, як така, що опинилася у складних життєвих умовах. Відповідачка залежна від зловживання алкоголем. 18.03.2025 року він був присутній під час вилучення дитини від матері у зв`язку із небезпекою. Матір у той час була у стані сп`яніння, у будинку на кухні були два невідомі чоловіки неохайного вигляду, які розпивали алкоголь. У будинку була антисанітарія, бруд, крізь мотлох, сморід, багато собак та котів, дровяна пічка чадила димом і умови для пічного опалення були пожежонебезпечними. Дитини не було у будинку і мате не змогла пояснити, де перебуває син. Дитину виявили у гаражі біля будинку, де було холодно і син казав,що боїться, що мати буде кричати. Дитина була брудна, неохайна, худорлявої статури. Небезпека для дитини була наявною, оскільки поруч перебували нетверезі люди, які не могли навіть забезпечити пожену безпеку та існував ризик задихнутися чадним димом; на підлозі у будинку валялось скло, металевий мотлох. Після відібрання дитини мати не зверталася до поліції, щоб побачити дитину.
Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, третю особу та свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом на підставі досліджених доказів встановлено такі обставини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України, зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с. 9-10)
У ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився сина ОСОБА_3 , батько якого, відповідно до актового запису, записаний зі слів матері у порядку ст..135 СК України. (а.с. 12-13)
Працівниками ССД ВК ЛМР 24.10.2023 здійснено вихід за місцем мешкання ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , з метою обстеження умов проживання дитини та встановлено що санітарно-гігієнічні норми неналежні, усі речі розкидані, специфічний запах, у будинку живуть тварини. Для дитини умови неналежні. (а.с. 14)
27.10.2024 ССД ВК ЛМР було офіційно попереджено ОСОБА_2 про відповідальність за дотримання Законів України по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей. (а.с. 15)
Працівниками ССД ВК ЛМР 15.01.2024, 22.07.2024, 21.10.2024, 20.01.2025, 15.04.2025 було здійснено виходи за місцем мешкання ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , з метою обстеження умов проживання дитини, проте до будинку їх не було допущено. (а.с. 16, 17, 18, 19, 20)
ОСОБА_9 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., зокрема постановами Люботинського міського суду Харківської області від 05.03.2024 за ч.1 ст.184 КУпАП та від24.10.2024 за ч.2 ст.184 КУпАП.
15 лютого 2024 комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету ЛМР проведено засідання на якому вирішено, серед іншого, Люботинському міському центру соц.служб для сім`ї дітей та молоді - вжити заходи щодо взяття під соціальний супровід малолітнього ОСОБА_3 , 2014р.н., що перебуває на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах через ухилення матері ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. (а.с. 21)
За висновком оцінки потреб сім`ї станом на 31.10.2024 за місцем проживання ОСОБА_3 недотримуються санітарно-гігієнічні норми, дуже брудно, дитина навчається на інклюзивному навчанні. (а.с. 22)
ОСОБА_3 , 2014 р.н. за місцем навчання - Люботинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 станом на 21.02.2025 характеризується наступним чином: під час дистанційного навчання учень не був залучений до освітнього процесу у зв`язку із відсутністю гаджетів та інтернет-зв`язку. Влітку 2024 хлопчик отримав від благодійної організації освітній набор з планшетом, але у зв`язку із відсутністю вдома електроенергії та інтернету не зміг ним користуватися і не відвідав жодного онлайн-заняття. На початок третього класу 2023-2024 рік, дитина педагогічно занедбана, з особливими освітніми потребами і йому створено умови навчання в інклюзивному класі. На даний момент він намагається рахувати в межах 10, розпізнавати літери, читати по складах, має маленький словниковий запас. За гігієною хлопчика мати не слідкує, також не приділяє уваги навчанню і вихованню дитини. (а.с. 23)
Центр соціальних служб ЛМР у листі від 13.03.2025 зазначає, що родина ОСОБА_8 взята під соціальний супровід терміном на 3 місяці, оскільки перебуває в складних життєвих обставинах. ОСОБА_2 відмовилася від роботи із психологом, вирішити проблеми з працевлаштуванням, у т.ч. стати на обліку у центр зайнятості також відмовилась із посиланням на низьку заробітну плату (а.с. 24)
Працівниками ССД ВК ЛМР 18.03.2025 здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , та встановлено що умови проживання є неналежними, у будинку антисанітарія, брудно розкидані речі, специфічний запах, холодно, запаси їжі відсутні. Для проживання і виховання дитини належні умови не створені, відсутнє місце для навчання а також немає постільної білизни. (а.с. 25)
18.03.2025 комісією спеціалістів ССД ВК ЛМР складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває за місцем мешкання АДРЕСА_1 у небезпечних умовах що загрожують його життю та здоров`ю. Мати дитини ухиляється від батьківських обов`язків та задлишає дитину без догляду (а.с. 26-30)
Спеціалістом ССД ВК ЛМР 18.03.2025 було передано дитину ОСОБА_3 було передано черговому лікарю КНП ХОР «ОДКЛ» на підставі акту проведення оцінки ризиків безпеки дитини. (а.с. 31)
Служба у справах дітей ВК ЛМР 19.03.2025 звернулася до міського голови м.Люботин із клопотанням про невідкладне відбрання дитини ОСОБА_3 у матері в зв`язку із підтвердженням факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, а також у цей же направили лист ОСОБА_2 про те, що її сина влаштовано до КНП ХОР «ОДКЛ» (а.с.32-33)
Рішенням Виконавчого комітету ЛМР №264 від 19.03.2025 вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вжити заходів щодо тимчасового влаштування дитини. Даним рішенням затверджено висновок про доцільність відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав. (а.с.35-39)

КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ЛМР 24.03.2025 надав відповідь про те, що дитина ОСОБА_3 , 2014 р.н. у даному закладі на обліку не перебуває, декларації із жодним лікарем закладу не укладено. (а.с. 41)

Малолітній ОСОБА_3 19.12.2014 р. разом із матір`ю ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.42)

ОСОБА_1 24.03.2025 подав заяву до ССД ВК ЛМР про те, що він є рідним братом малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 і дитина жила у будинку, який непридатний для проживання із відключеними комунальними послугами. На даний час дитина відбрана у матері і перебуває у лікарні, але він не має можливості взяти на себе виховання брата. (а.с. 43)

Наказом ССД Виконавчого комітету ЛМР №15-42/26 від 27.03.2025, малолітнього ОСОБА_3 було тимчасово влаштовано у прийомну сім`ю. (а.с. 72-73)

Будинок за адресою АДРЕСА_1 на даний час належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 45-48)

Згідно відповіді АТ «Харківобленерго» від 31.03.2025, електроустановку у будинку за адресою АДРЕСА_1 знеструмлено з 24 травня 2024 року.

З фотоматеріалів та оглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що за місцем мешкання родини ОСОБА_8 у будинку і подвір`ї крізь валяються речі та сміття, хата і двір захаращені різними речами, у тому числі й металевими предметами, які можуть створювати небезпеку для дитини. Меблі та інтер`єр обшарпаний. Дитячі речі відсутні. З-за наваленого крізь мотлоху неможливо встановити, де спальне місце для дитини. Сміття і легкозаймисті речі валяються поруч із пічкою. У хаті бігають багато собак. Дитина у холодну пору року була знайдена у гаражі серед хламу.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із частиною першої статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною четвертою статті 155 СК України України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Пунктами 2-5 частини 1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа "Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наявні у справі докази свідчать, що відповідачка тривалий час ухиляється від батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина. Відповідачка взагалі не піклується освітою дитини та не переймається щодо здоров`я дитини.

Органами соціального захисту проводилися заходи для реабілітації та допомоги відповідачці, яка разом із сином опинилася у складних життєвих обставинах, але не дали результатів.

Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачка веде антисоціальний спосіб життя і не чинить активних дій для зміни цієї обставини, як для себе, так і для свого малолітнього сина.

Оглянутими у судовому засіданні відеозаписами встановлено, що мати за місцем мешкання створила антисанітарні та непридатні для проживання умови, які створюють небезпеку для життя і здоров`я дитини. Проживання у таких умовах унеможливлює нормальний та здоровий розвиток дитини, її фізичне і духовне виховання, а також неможливість забезпечення навчального процесу.

Як встановлено судом, відповідачка не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток свого малолітнього сина, не цікавиться його навчанням та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, участі в його достатньому утриманні та вихованні не приймає, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

За цих обставин, втручання у сімейне життя відповідачки та її малолітнього сина є пропорційним до негативних умов, у яких перебуває малолітня дитина. Залишення дитини разом із позивачкою вочевидь може призвести до тяжких наслідків у виді серйозного погіршення здоров`я дитини, реальної загрози її життю і здоров`ю, а також неможливості нормального розвитку і дорослішання малолітньої дитини.

А тому, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та відібрати дитину, не позбавляючи відповідачку батьківських прав.

Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

У даному випадку, враховуючи згоду власника нерухомого майна - брата малолітнього ОСОБА_3 , суд закріплює право користування та проживання житловим будинком АДРЕСА_1 за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та накладає заборону на відчуження житлового будинку за зазначеною адресою.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст.182, ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, або у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вище викладене, суд, враховуючи що відповідачка не працює, не має постійних джерел доходу, вважає, що слід стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісяця, на користь малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки аліментів у розмірі більшому за частину від усіх видів її дозодів.

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір за дві позовні вимоги - про відібрання дитини та про стягнення аліментів, слід стягнути з відповідачки на користь Державної судової адміністрації України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164-167, ч.1 ст.170, 180,182 СК України, ст.8, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, а також про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає АДРЕСА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісяця, на користь малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення дитиною повноліття.

Передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 для вирішення питання подальшого влаштування до сімейних форм виховання органу опіки та піклування Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області .

Закріпити право користування та проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та накласти заборону на відчуження житлового будинку за зазначеною адресою.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони: позивач Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, м. Люботин, вул. Слобожанська, 26,

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає АДРЕСА_1 ,

Треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, , м. Люботин, вул. Мистецька, 1А,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 30.05.2025.

Суддя І.М. Сухоруков