03.06.2025 Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/4578/25
Провадження № 2/644/3147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця Марія Леонідівна, про визнання зобов`язань припиненими та зняття обтяжень з нерухомого майна, -

встановила:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через представника адвоката Ястребову Є.Б. із використанням підсистеми «Електронний суд» звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором №6/1/27/2008/840- ЖР/03 від 15 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра»; визнати припиненим зобов`язання за договором іпотеки №6/1/27/2008/980-ИП/03 від 15 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Милиця М.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 2018; визнати припиненим зобов`язання за договором поруки №6/1/27/2008/840-П/01 від 15 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра»; визнати припиненим зобов`язання за договором від 17 листопада 2011 року застави майнових прав № 1, укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра»; скасувати заборону відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 7193369, зарєстрований 15 травня 2008 року) на квартиру АДРЕСА_1 ) та виключити запис про відчуження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 7193369, зареєстрований 15 травня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО Милиця М.Л. на підставі договору іпотеки № 6/1/27/2008/980-ИП/03 від 15 травня 2008 року, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з позовною заявою представником позивачів подано клопотання про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання посилається на те, що станом на 2024 рік у ОСОБА_1 відсутній дохід, єдиним доходом останньої є соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору. Відсутність доходу за 2024 рік у ОСОБА_2 підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 07.05.2025 року.

Ознайомившись із позовною заявою, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою: ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211 грн 20 коп.

Згідно частини 3 статі 4 вказаного Закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто 968,96 грн..

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч.7 ст.6 вказаного Закону у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаними нормами Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Вищезазначена норма закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Усталеною практикою Європейського суду з прав людини також визначається, що судовий збір є також обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

При цьому, варто наголосити, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від його сплати покладається саме на позивача.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання позову, позивачі надали довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Однак вказані документи не є такими, що об`єктивно підтверджують майновий стан позивачів та не доводять, що їх майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Також у клопотанні про звільнення від сплати судового збору не викладено обставин і не зазначено доказів, що за своїм повним майновим станом, а не лише доходами, позивачі позбавлені можливості сплатити судовий збір.

За таких обставин, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивачів, а тому не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору, а тому в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити за недоведеністю наявності правових підстав для звільнення від сплати судового збору.

Згідно із ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв`язку з наведеним позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви у встановленому законом розмірі або надати додаткові докази на підтвердження реального майнового стану (наявність нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданого позову судовим збором в повному обсязі.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

У задоволенні клопотання представника позивачів про звільнення від сплати судового збору за подання позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця Марія Леонідівна, про визнання зобов`язань припиненими та зняття обтяжень з нерухомого майна- відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Милиця Марія Леонідівна, про визнання зобов`язань припиненими та зняття обтяжень з нерухомого майна - залишити без руху.

Надати позивачам строк десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачам, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: