Справа №613/758/25 Провадження № 2/613/474/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/758/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 ,у якому просить: 1) стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3 від 05.03.2021 у розмірі 22819,43 грн; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.03.2021 за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту. Дана заява № 3 від 05.03.2021 знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК "Інвест Фінанс". Електронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Таким чином, ОСОБА_1 уклав договір про надання споживчого кредиту № 3 від 05.03.2021 з ТОВ «Інвест Фінанс» та 05.03.2021 відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5900 грн.

Кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахункок позивачальника підтверджується доданою до позовної заяви копією листа від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за № КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 ЦК України.

05.09.2022 згідно з умовами Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» () відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3 від 05.03.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Івест Фінанс» ().

Згідно з Договором факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 22819,43 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5900 грн; заборгованість за відсотками 16919,43 грн.

Позивач зазначив, що ним було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором № 3 від 05.03.2021 на адресу відповідача, однак, вимога залишилася невиконаною.

Наявність заборгованості за Кредитним Договором № 3 від 05.03.2021 зумовила звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.04.2025 позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.

20.05.2025 представник позивача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується довідкою серії УБД № 191224. Крім того, відповідач на сьогоднішній день є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою форми 5, копія наявна в матеріалах справи. Відповідно до військового квитка з відміткою військової частини, зазначеної в формі 5, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 09.11.2013.

Посилаючись на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», просить відмовити позивачу в частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 16919,43 грн та відмовити у задоволені заяви в повному обсязі.

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строку давності, в якій він зазначає, що відповідно до п.1.3 договору № 3 про надання кредиту від 05.03.2021 строк надання кредиту становить 30 календарних днів. Отже, право вимоги виникло у кредитора 05.04.2021, а позовну заяву подано до суду 16.04.2025, тобто, поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для вімови в позові.

21.05.2025 позивачем було подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що в період з 30.03.2020 по 30.06.2023 строк позовної давності, визначений ст.ст.257, 258 ЦК України було продовжено дло кінця дії карантину відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020). З 24.02.2022, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжено на строк дії воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який діє на даний час. Отже, позивачем не пропущено строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві просив відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач висловив свою правову позицію у відзиві на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір №3 про надання споживчого кредиту.

Договір укладено шляхом заповнення заявки про отримання кредиту на сайті кредитодавця ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та прийняття оферти в ІТС укласти договір на визначених кредитодавцем умовах, шляхом підписання відповідної заяви одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п. 1.2. - 1.3 Договору, сума кредиту становить 5900,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів.

За умовами договору, базова кредитна ставка складає 2,37% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, а дисконтна процентна ставка 1,37%.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою. Зазначена Процентна ставка нараховується:

- в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3 Договору;

- в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням програми лояльності (п. 1.4 Договору)

Згідно з положеннями п.п. 1.6-1.7 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору становить 500,05 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає 8324,9 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 Договору.

Пропозиція (оферта) Позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Позичальником (п. 4.2.1 Договору).

Відповідно до вимог розділу 9 Договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства.

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Отже, встановлено, що договір про споживчий кредит №3 від 05.03.2021, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 05.03.2021 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Факт укладення між сторонами кредитного договору не заперечується відповідачем.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/5388/12 від 14.12.2022 року, 05.03.2021 відповідачу на банківську карту № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 5900,00 грн.

Суд зауважує, що факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 5900,00 грн ОСОБА_1 не заперечується.

У мотивувальній частині позовної заяви представником позивача зазначено про те, що до позовної заяви додається клопотання про витребування доказів, а саме, на думку позивача, слід витребувати у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070, ) первинний банківський документ (банківську виписку по рахунку, платіжну інструкцію, меморіальний ордер) на підтвердження перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача в сумі 5900 грн на виконання кредитного договору № 3 від 05.03.2021. В обґрунтування таких доводів представник позивача зазначив, що факт перерахування коштів підтверджується листом АТ «ПУМБ» № КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього, а також вказав, що позивачем було надіслано запит до АТ «ПУМБ» про надання вказаного первинного банківського документу, проте, на даний час відповіді на запит не надійшло.

Враховуючи, що самого клопотання про витребування доказів позивачем до позовної заяви не додано, в прохальній частині позовної заяви такого клопотання не викладено, а також ту обставину, що позивачем до позовної заяви не додано будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача саме в АТ «ПУМБ» (у т.ч. листа АТ «ПУМБ» № КНО-/55 від 02.08.2024 та запиту до нього, на які посилається позивач), суд не вважає за можливе розглянути наведені доводи позивача як клопотання про витребування доказів.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи наявна інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування коштів в сумі 5900,00 грн на картковий рахунок відповідача в АТ КБ «ПриватБанк», при цьому, за змістом відзиву, відповідачем не заперечується факт отримання кредитних коштів у сумі 5900,00 грн, суд не вбачає ані процесуальних, ані фактичних підстав для витребування доказів у АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором від 05.03.2021, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 22819,43 грн, з яких: 5900,00 грн. - заборгованість за тіло кредитом; 16919,43 грн. - заборгованість за відсотками.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеній в Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до умов договору факторингу №556/ФК-22, а також додатку №1 до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3 від 05.03.2021. Згідно з Додатком № 1 до договору (витяг з Реєстру прав вимоги) та розрахунком заборгованості, виконаним ТОВ «Компані Інвест Фінанс», сума боргу ОСОБА_1 перед первісним кредитором, яка була відступлена позивачеві, становить 22819,43 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 5900 грн, заборгованість за відсотками - 16919,43 грн.

30.10.2024 позивачем було направлено відповідачу досудову вимогу № -АВ про погашення заборгованості у сумі 22819,43 грн із зазначенням реквізитів, на які слід здійснити перерахування коштів, однак, ОСОБА_1 заборгованості не погасив, внаслідок чого ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з цим позовом.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 5900,00 грн та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, що не заперечується відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту згідно договору про споживчий кредит № 3 від 05.03.2021 в розмірі 5900,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 16919,43 грн, слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ОСОБА_1 було нараховано відсотки за користування кредитом за період з 05.03.2021 по 23.08.2021.

Разом з тим, суд зауважує, що у договорі чітко встановлено строк надання кредиту 30 календарних днів, тобто, 04.04.2021.

Матеріали справи не містять доказів пролонгації строку кредитування після 04.04.2021.

Так, за змістом п.1.4, п.4.1, п. 4.2 Договору, строк кредиту може бути продовжено лише за ініціативою позичальника, така ініціатива виявляється у направленні позичальником кредитодавцю пропозиції (оферти) щодо продовження строку користування кредитом та супроводжується обов`язковим здійсненням платежу на користь кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих і не сплачених на дату платежу процентів. У свою чергу, кредитодавець повинен надати відповідь на таку пропозицію протягом 24 годин.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази вчинення сторонами відповідних дій, передбачених пунктом 4.2 договору. Крім того, виходячи зі змісту розрахунку заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 не здійснювалося жодних платежів за договором.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що в даному випадку відбулася пролонгація строку кредитування після 04.04.2021.

Станом на 04.04.2021 сума заборгованості за відсотками за 30 календарних днів становила 2424,90 грн.

Оскільки після спливу визначеного договором кредиту строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, нарахування позивачем процентів за користування кредитом після 04.04.2021 не є правомірним, а підстави для нарахування відсотки позивач мав лише за період з 05.03.2021 по 04.04.2021.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 станом на дату укладення договору № 3 від 05.03.2021 був військовослужбовцем, який проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , про що зазначив у заяві позичальника № НОМЕР_3 від 05.03.2021.

Вказана обставина підтверджується наданими відповідачем документами, а саме: копією військового квитка серії НОМЕР_4 , згідно з яким відповідач на теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 , копією посвідчення НОМЕР_6 та копією довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_5 у 2022 році.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній до 23.04.2021, тобто, в період укладення договору кредиту та нарахування відсотків з 05.03.2021 по 04.04.2021) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Суд зауважує, що вказана редакції Закону передбачала єдину умову, за якої військовослужбовцям (не мобілізованим) не нараховувались відсотки за користування кредитом дія особливого періоду.

17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.

Враховуючи викладене, відповідач в період з 05.03.2021 по 04.04.2021 був звільнений від сплати відсотків за кредитом як діючий військовослужбовець.

З 04.04.2021, як зазначалось вище, відсотки за кредитом ОСОБА_1 не підлягають нарахуванню, з огляду на положення ч.2 ст.1048 ЦК України, кредитного договору та закінчення 30-денного строку кредитування.

Крім того, суд зауважує, що з 23.04.2021 згідно із Законом України від 31.03.2021 № 1357-ІХ частину 15 статті 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в іншій редакції, згідно з якою, зокрема, військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до чинної ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як вбачається з наданих відповідачем документів, а саме: копії військового квитка, копії довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 по теперішній час.

Наявність у позивача посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 , виданого у 2018 році, свідчить про те, що ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а відтак, підпадає під дію ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а нараховані йому відсотки за кредитом підлягають списанню.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором у загальній сумі 16919,43 грн слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Отже, право на пред`явлення позову у кредитора виникло 05.04.2021 (дата наступного дня після останнього платежу за умовами договору № 3 від 05.03.2021). Трирічний строк з дня виникнення права вимоги сплив 05.04.2024.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на викладене, строки, визначені ст.ст.257-259 ЦК України, продовжуються на строк дії воєнного стану. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2024 по справі № 756/10176/23.

З огляду на викладене, доводи представника відповідача про сплив строку позовної давності є помилковими, а заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:

- копію акту від 02.04.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), укладений між адвокатом Білецьким Б.М. та клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно до якого адвокат надав клієнту правничу допомогу загальною вартістю 9000 грн, зокрема: 3750 грн - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендації (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс»; 3750 грн складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи; 750 грн формування додатків до позовної заяви (письмові докази); 750 грн надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, зміст якого відповідає змісту акту від 02.04.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг);

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10.

Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 25,86%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 626,43 грн (2422,40грн.*25,86/100) та витрати по соплаті професійної правничої допомоги в розмірі 2327,40 грн (9000 грн*25,86%).

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 133, 137, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3 від 05.03.2021 у розмірі 5900,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот грн 00 коп), витрати по сплаті судового збору в розмірі 626,43 грн (шістсот двадцять шість грн 43 коп) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2327,40 грн (дві тисячі триста двадцять сім грн. 40 коп.), а всього 8853,83 грн (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три грн 83 коп).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 30.05.2025.

Суддя О.С. Сеник