Справа № 703/5654/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку пай,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Балаклеївської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку пай.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) серії ЧР № 0163137 від 20.01.2997, який належав померлій ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що спадщину після її смерті прийняла вона, оскільки на неї був складений заповіт.

05.09.2024 вона звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою від 05.09.2024 державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину а земельну частку (пай) КСП «Дружба», який належав померлій ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0463137 від 20.01.1997.

Підставою винесення постанови є інформація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.04.2024 № 29-23-0.32-2539/2-24, якою було з`ясовано, що на ім`я ОСОБА_2 був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,21 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯБ № 169668 кадастровий номер :02:001:0189, підпис про отримання відсутній. Згідно вказаного, державний акт на землю був виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , отже спадкодавець не набув право власності на земельну ділянку площею 2,21 г за життя, а тому і не можливо видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

Оскільки в позасудовому порядку вона не може оформити право на спадкове майно, тому змушена звернутися до суду із цим позовом.

Відтак, просить суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) КСП «Дружба», який належав померлій ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0163137 від 20.01.1997.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Балаклеївською сільською радою Смілянського району Черкаської області 09 березня 2000 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, про що 09 березня 2000 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №25 (а.с.13).

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0163137, виданого Смілянською районною державною адміністрацією 20 січня 1997 року члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба» ОСОБА_2 , яка проживає в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, в тому, що, на підставі рішення Смілянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 1996 року №541, їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», у розмірі 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Даний сертифікат зареєстровано 21 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №128 (а.с.8).

Згідно ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2024 вбачається, що згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.04.2024 № 29-23-0.32-2539/2-24, на ім`я ОСОБА_2 був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,21 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯБ № 169668 кадастровий номер :02:001:0189, підпис про отримання відсутній. Згідно вказаного, державний акт на землю був виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , отже спадкодавець не набув право власності на земельну ділянку площею 2,21 г за життя, а тому і не можливо видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_2 висловила волю на приватизацію вищевказаної земельної ділянки, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про таку приватизацію, тим самим не набула права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15, від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі №158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі №554/1195/17, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вбачається з заповіту від 07 березня 1991 року, посвідченого секретарем Балаклеївської сільської ради Смілянського району та зареєстрованого в реєстрі за №47, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, зробила таке заповідне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, все те, що буде належати, і на що за законом матиме право, заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визначається, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З копії свідоцтва про право на спадщину та інформації завідувача Смілянської державної нотаріальної контори Жупінас є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом.

Доказів наявності інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 матеріали не містять.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в зв`язку з чим звернувся до Смілянської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. від 05 вересня 2024 року вирішено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на земельну ділянку, яка знаходиться в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вбачається з вказаної постанови, підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що ОСОБА_1 не надала правовстановлюючі документи на майно, що належить померлій.

Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя розпочала і не завершила на час смерті процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, спадщину після її смерті прийняла позивач ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.1, 2, 76, 81, 82, 89, 141, 142, 247, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Балаклеївської об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку пай - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) КСП «Дружба», який належав померлій ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до сертифіката серії ЧР № 0163137 від 20 січня 1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 травня 2025 року.

Головуючий: Ю. В. Крива