Справа № 385/1480/24
Провадження 2-р/385/1/25
У Х В А Л А

21.05.2025 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В. розглянувши в порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України заяву приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака О. О. про роз`яснення рішення суду,

в с т а н о в и в :

в провадженні суду печерувала цивільна справа за позовом Товариства із обмеженою відповідальністю «Сіндікат Авто Плюс» до ОСОБА_1 , в якому позивач просив витребувати в неї на користь позивача автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero Wagon, номер шасі НОМЕР_1 , 2005 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також ключ і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , вартістю 137663,00 грн, витрати на правничу допомогу та суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2024 року позовну заяву Товариства із обмеженою відповідальністю «Сіндікат Авто Плюс» до ОСОБА_1 про витребування транспортного засобу задоволено, вирішено витребувати в ОСОБА_1 на користь Товариства із обмеженою відповідальністю «Сіндікат Авто Плюс» автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero Wagon, ключ і свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

Рішення набрало законної сили.

16.05.2025 до суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака О. О. про роз`яснення рішення. В заяві приватний виконавець вказує, що його постановою від 02.04.2025 відкрито виконавче провадження. Вказує, що рішення суду про витребування автомобіля допускає декілька варіантів тлумачення, оскільки наявні дискусійні питання щодо витребування рухомого майна. Тому вказує, що з метою попередження перевищення правових меж діяльності приватного виконавця доцільно звернутись з заявою про роз`яснення рішення до суду, оскільки судова практика не має одностайності щодо механізму примусового виконання рішення про витребування рухомого майна та дискусійними залишаються питання чи передбачає витребування майна у боржника застосування заходів примусового виконання рішення; чи витребування майна полягає у вилученні та передачі такого майна стягувачу; чи має рішення майновий або немайновий характер та за умови майнового характеру, яким чином визначити розмір основної винагороди приватного виконавця.

При цьому покликається на практику ВС, зокрема постанову ВС від 08.06.2022 в справі № 369/13690/20, в якій ВС вказав:

«У разі задоволення позову про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові (пункт 116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про задоволення вимог про витребування із володіння майна не може свідчити про те, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки виконання такого рішення передбачає вчинення державним чи приватним виконавцем дій щодо вилучення такого майна у боржника та передачу його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Таким чином, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону № 1404-VIII, шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, зазначених у рішенні.».

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Виходячи із змісту зазначеної норми, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Рішення суду може бути роз`яснено, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладненою, оскільки наявна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Роз`яснення - це засіб виправлення формальних недоліків судового рішення, який полягає у викладенні резолютивної частини у більш ясній та зрозумілій формі. Конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання судового рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2024 року, про роз`яснення якого подано заяву, відповідає всім вимогам, які встановлені чинним законодавством. Вказаним рішенням повністю задоволено позов, відповідно до позовних вимог, викладених у прохальній частині позовної заяви, в резолютивній частині рішення чітко і конкретно зазначені висновки суду по суті заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для роз`яснення рішення суду від 09 грудня 2024 року, оскільки таке є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення.

При цьому суд звертає увагу приватного виконавця на практику ВС, зокрема постанову ВС від 30 червня 2021 року в справі № 201/12569/16, в якій вирішувалось питання щодо витребування саме рухомого майна автомобіля, де суд вказав наступне:

«За встановленими у справі обставинами на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває судове рішення про витребування із володіння боржника майна (автомобіля) та зобов`язання передати його стягувачу.

У разі задоволення позову про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові (пункт 116 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Одночасне зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про задоволення вимог про витребування із володіння майна та зобов`язання передати його власнику не може свідчити про те, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки виконання такого рішення передбачає вчинення державним чи приватним виконавцем дій щодо вилучення такого майна у боржника та передачу його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Таким чином, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону № 1404-VIII, шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року, яким витребувано із володіння ОСОБА_2 (боржника) автомобіль та зобов`язано її передати цей автомобіль ОСОБА_1 (стягувачу), є рішенням немайнового характеру та підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 63 Закону № 1404-VIII.».

При цьому суд зауважує, що в вступній частині рішення вказано вартість витребовуваного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 260, 261, 271 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

заяву приватного виконавця Чумака Олександра Олексійовича про роз`яснення рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2024 року в цивільній справі за позовом Товариства із обмеженою відповідальністю «Сіндікат Авто Плюс» до ОСОБА_1 про витребування транспортного засобу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Повний тест ухвали складено 21.05.2025.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН