ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 693/400/24
Провадження № 22-ц/821/429/25
категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Глущенко І. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стащука Володимира Анатолійовича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ (поділ) його в натурі, у складі: головуючого судді Коцюбинської Ю. Д., повний текст рішення складено 07 січня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2014 року, який було розірвано рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2023 року у справі № 755/891/23.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За період шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано та побудовано наступне майно: транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_2 ), 2006 року випуску, житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житлова площа 39,7 кв. м) та господарські будівлі (нежитлові будівлі) загальною площею 121,8 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0525.

Зазначає, що 22 вересня 2022 року за спільні кошти сторін був придбаний транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_2 ), 2006 року випуску, який було зареєстровано на ім`я відповідача.

10 січня 2024 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що під час шлюбу 15.03.2023 даний транспортний засіб було відчужено відповідачем без відома, без згоди та проти волі позивача.

Визначаючи розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, позивач виходить з того, що ринкова вартість спірного автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 (раніше НОМЕР_2 ), 2006 року випуску визначена оцінювачем ТОВ «Галтекс Плюс» станом на 20 лютого 2024 року становить 227900 грн.

До спільного майна подружжя також відноситься нерухоме майно.

Вказує, що державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями була здійснення на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, серії та номер: НОМЕР_3 .

Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_2 25.01.2017, але побудоване за спільні кошти позивача та відповідача.

16.01.2017 Управління Держархбудінспекцією у Черкаській області було зареєстровано декларацію ЧК № 44 про готовність до експлуатації об`єкта будівництва, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта.

26.12.2016 проведено технічну інвентаризацію житлового будинку та виготовлено технічний паспорт № 5989.

Згідно реєстру дозвільних документів на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в ДАБІ (ЧК 98).

Право власності на зазначений житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Неодноразово змінюючи предмет позову, ОСОБА_1 остаточно просила визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0525.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113950 грн грошової компенсації ідеальної частки автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль та витрати на здійснення оцінки вартості транспортного засобу у розмірі 2000 грн.

Здійснити в натурі поділ житлового будинку з надвірними спорудами (складовими частинами об`єкта нерухомого майна) за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:002:0525, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, де ОСОБА_1 , як першому співвласнику виділити та визнати право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: санвузол 1-3, 9.1 кв. м, кімнату 1-7 площею 19,5 кв. м та коридор 1-8 площею 8 кв. м, разом по житловому будинку 36,6 кв. м, прибудову, «а» 17.1 кв. м, терасу «а1» 12.2 кв. м, гараж, літню кухню 33,3. кв. м та погріб «В» 23,9 кв. м, колодязь «1» і убиральню «Е» залишити у спільному користуванні.

Виділити ОСОБА_2 , як другому співвласнику та визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:0023:0525, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, де ОСОБА_2 , як другому співвласнику виділити та визнати право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами (складовими частинами об`єкта нерухомого майна), за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0525, а саме: кухню 1-4 площею 16,9 кв. м, кімнату 1-6 площею 11.9 кв. м, кімнату 1-5 площею 8,3 кв. м та сарай «б» площею 36,43 кв. м, а колодязь «1» і убиральню «Е» залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

19.04.2024 ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ (поділ) його в натурі.

Позов мотивував тим, що 22 вересня 2022 року ним на позичені кошти було придбано автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску.

Зазначає, що у зв`язку із запровадженням на всій території України воєнного стану, ОСОБА_1 у березні місяці 2022 року вивезла дітей у безпечне місце до Європи та перебувала з ними там до травня 2023 року.

Під час перебування ОСОБА_1 за кордоном він повідомив останню по телефону, що оскільки його батько забрав автомобіль, який належить йому, але яким вони тривалий час користувалися (з моменту вступу у шлюб і до 2022 року включно), виникла потреба придбати власний автомобіль для переміщення.

Вказує, що власних коштів не було та не були погашені кредити в банківських установах. Автомобіль придбав за позичені кошти, і це було відомо його дружині, яка надала на це згоду (в усній формі), оскільки не була присутня на території України.

Завод, де працює ОСОБА_2 , скоротив об`єми виробництва, в зв`язку з чим заробітна плата стала меншою і він не зміг вчасно повернути позичені кошти. Був змушений продати даний автомобіль за згодою дружини, оскільки остання також перебувала за кордоном і їй було відомо про наявність боргових зобов`язань та кредитів, які він брав для потреб сім`ї.

Вважає, що він діяв виключно в інтересах сім`ї. Щодо житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки зазначає, що 14 травня 2015 році йому було подаровано земельну ділянку площею 0,009 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:025 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, яка розташована по АДРЕСА_1 , тобто вона є його приватною власністю та не підлягає поділу як спільне майно подружжя.

За час перебування у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом, на подарованій йому земельні ділянці було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта будівництва якого здійснено на підставі будівельного паспорта.

Після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію 31.01.2017 було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 209, відповідно до якого було зареєстровано житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Тому відомості, які зазначені у первісному позові, та позовна вимога про поділ незавершеного будівництва не відповідає дійсності.

Вважає, що житловий будинок з надвірними спорудами зареєстрований у державному реєстрі речових прав, тому поділу підлягає сам житловий будинок і будівлі розміщені біля нього.

Збільшивши позовні вимоги, просив здійснити в натурі поділ житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи по варіанту 1, де ОСОБА_2 перший співвласник, якому виділити та визнати право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: санвузол 1-3, 9.1 кв. м, кімнату 1-7 площею 19,5 кв. м та коридор 1-8 площею 8,0 кв. м, разом по житловому будинку 36,6 кв. м, прибудову «а» 17.1 кв. м, терасу «а1» 12,2 кв. м, гараж, літню кухню 33,3 кв. м. та погріб «В» 23,9 кв. м. Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишити у спільному користуванні.

Виділити ОСОБА_1 , як другому співвласнику, та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кухню 1-4 площею 16,9 кв. м, кімнату 1-6, площею 11,9 кв. м, кімнату 1-5 площею 8,3 кв. м та сарай Б 36,43 кв. м. Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в сумі 200074 грн.

У частині визнання спільним майном подружжя автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за частки автомобіля в розмірі 113950 грн відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 4493,69 грн, витрати на проведення експертизи в розмірі 35970,80 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 16800 грн.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 06.05.2024 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ (поділ) його в натурі прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ (поділ) його в натурі задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок «А-1»; прибудову «а»; терасу «а1»; гараж, літню кухню, сарай, Б; сарай Г, Д, убиральню Е; погріб В; колодязь 1), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0525 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209).

Виділено ОСОБА_2 , як першому співвласнику, та визнано за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, а саме на: санвузол 1-3, 9,1 кв. м, кімнату 1-7 площею 19,5 кв. м та коридор 1-8 площею 8,0 кв. м, разом по житловому будинку 36,6 кв. м, прибудову «а» 17.1 кв. м, тераса «а1» 12,2 кв. м, гараж, літню кухню 33,3 кв. м та погріб «В» 23,9 кв. м.

Виділено ОСОБА_1 , як другому співвласнику, та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: кухню 1-4 площею 16,9 кв. м, кімнату 1-6, площею 11,9 кв. м, кімнату 1-5 площею 8,3 кв. м, разом по житловому будинку 37,1 кв. м та сарай Б 36,43 кв. м.

Колодязь № 1 та убиральню «Е» залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме на: житловий будинок «А-1»; прибудову «а»; терасу «а1»; гараж, літню кухню, сарай, Б; сарай Г, Д, убиральню Е; погріб В; колодязь 1), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0525 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200074 грн в рахунок компенсації вартості майна, судовий збір в сумі 1211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 4493,69 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн та судові витрати за проведення комплексної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 320/469/24-23 у розмірі 17985,04 грн з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що не є спірним між сторонами те, що заявлене нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 90,8 кв. м (житловою площею 39,7 кв. м) та його складові частини є спільним сумісним, оскільки придбане за час шлюбу.

Суд, врахувавши, що обидві сторони влаштовує варіант 1, запропонований експертом, а позивач за зустрічним позовом готовий сплатити компенсацію, дійшов висновку розподілити частки домоволодіння за 1 варіантом, викладеним експертом, визначивши ОСОБА_2 як першого співвласника, а ОСОБА_1 як другого співвласника.

Суд також дійшов висновку про недоведеність вимог ОСОБА_1 щодо компенсації вартості автомобіля, адже нею не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували її необізнаність щодо продажу автомобіля, а ОСОБА_2 діяв недобросовісно.

Крім того, суд зауважив, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля був укладений 15.03.2023, за два місяці до розірвання шлюбу та станом на травень 2023 року позивачем за первісним позовом не було надано суду доказів, що вона зверталася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Частково не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Стащук В. А. оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року в частині незадоволених вимог, а саме: щодо визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113950 грн грошової компенсації ідеальної частки автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , припинивши право спільної власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль.

Ухвалити нову постанову про задоволення в цій частині позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд взяв до уваги докази, зокрема кредитні договори, які представником відповідача за первісним позовом були подані 11.12.2024 через канцелярію суду, що, на думку позивача за первісним позовом, були одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто не можуть бути належними та допустимими.

Зазначає, що про наявність зазначених кредитних договорів представник позивача за первісним позовом дізнався в судовому засіданні під час дослідження доказів 11.11.2024 та 16.12.2024 під час отримання засобами поштового зв`язку.

Вважає, що відповідач за первісним позовом не довів тих обставин, що транспортний засіб було відчужено з відома, зі згоди та з волі позивача за первісним позовом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Зауважує, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи із дійсної його вартості на час розгляду справи.

27 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 адвокатом Швиденко М. Ю. подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд апеляційну скаргу адвоката Стащука В. А. залишити без задоволення, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року без змін.

Вважає рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07.01.2025 законним, обґрунтованим та таким, яке ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

З 26.03.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 22).

Сторони по справі мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 23, 24).

Згідно з рішенням Жашківського районного суду від 25.05.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (т. 1 а.с. 25-27).

Відповідно до Інформаційно-консультаційної довідки, виданої оціночною компанією ТОВ «Галтекс плюс» від 20.02.2024 на підставі наданих замовником ОСОБА_1 та проведених досліджень, станом на 20.02.2024 виконавець дослідження стверджує, що станом на 20.02.2024 ймовірна ринкова вартість об`єкта дослідження на території України, а саме колісного транспортного засобу - марка/модель Volkswagen Passat, тип легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN: код НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1896 см3 складає: 227900 грн, або на дату оцінки за курсом НБУ 5952,77 дол. США (т. 1 а.с. 37-55).

Згідно з копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 5718/22/005599 від 21.09.2022, ОСОБА_2 придбав транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, номер кузова НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 128-129).

З договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.03.2023 вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, VIN код НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 131-132).

Згідно заяви № 801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_2 24.01.2022 отримав споживчий кредит у сумі 61000 грн на строк 24 місяці з 24.01.2022 по 24.01.2024 (т. 2 а.с. 65-66, 210-212).

Відповідно до заяви № 401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_2 21.02.2023 отримав споживчий кредит у сумі 65800 грн на строк 24 місяці з 21.02.2023 по 21.02.2025 (т. 2 а.с. 67-68, 213-215).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до норм ст. 12, ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року оскаржується лише в частині незадоволених вимог, а саме: щодо визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113950 грн грошової компенсації ідеальної частки вказаного автомобіля з припиненням права спільної власності ОСОБА_2 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України вказує на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 викладено правовий висновок, що вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме: подружжям, що є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як тим з подружжя, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором.

Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям на праві спільної сумісної власності.

Надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності.

Не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпорядження майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя.

На ряду з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказала, що презумпція розпорядження спільним майном одним із подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно. Тому укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той із подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (п. 96).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц дійшов висновку, що підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо розпорядження майном, набутим під час шлюбу, є не лише відсутність згоди іншого з подружжя на його вчинення, але й недобросовісність набувача.

У справі № 916/2813/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що недобросовісною є особа, яка знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (п. 8.65).

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі з 26.03.2014 по 25.05.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 5718/22/005599 від 21.09.2022, ОСОБА_2 придбав транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, номер кузова НОМЕР_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.03.2023, ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 транспортний засіб марки Volkswagen Passat, колір сірий, VIN код НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 .

Станом на час, як придбання автомобіля, так і його продажу, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, при цьому ОСОБА_1 перебувала на межами України.

Тобто остання надавала усну згоду на придбання транспортного засобу, що не заперечується сторонами по справі.

Звертаючись в суд із первісним позовом, ОСОБА_1 наголошувала, що згоди на продаж автомобіля не надавала.

Судом встановлено, що письмової згоди ОСОБА_1 на укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15.03.2023 матеріали справи не містять.

Разом з тим, позивач за первісним позовом не надавала доказів оскарження договору купівлі-продажу № 7142/2023/3705791, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зокрема з підстав відсутності її згоди та недобросовісність дій відповідача за первісним позовом та покупця автомобіля.

Щодо погашення боргу за кредитом за рахунок коштів отриманих від продажу транспортного засобу, то апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16, зроблено висновок, що «до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. У справі, яка переглядається, суд установив, що кошти за укладеними за час шлюбу договорами позики позивач одержав для погашення кредиту, за який було придбано жилий будинок, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також для здійснення переобладнання та ремонту цього жилого будинку. Однак, дійшовши зазначених висновків на підставі встановлених фактичних обставин, суди залишили поза увагою, що в подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбаний за рахунок позичених грошових коштів жилий будинок, внаслідок укладення договорів позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, апеляційний суд, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, не взяв до уваги, що праву на спільну сумісну власність на жилий будинок кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього будинку».

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 761/20899/19 (провадження № 61-19597св20) зроблено висновок, що «виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами ст. 544 ЦК України. Так, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно заяви № 801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_2 24.01.2022 отримав споживчий кредит у сумі 61000 грн на строк 24 місяці з 24.01.2022 по 24.01.2024.

Відповідно до заяви № 401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_2 21.02.2023 отримав споживчий кредит у сумі 65800 грн на строк 24 місяці з 21.02.2023 по 21.02.2025.

Вказані кошти були витрачені в інтересах та на потреби сім`ї, протилежного ОСОБА_1 не довела, як і того, що зобов`язання за вказаними кредитами погашались за рахунок інших, не пов`язаних із продажем автомобіля коштів, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи скаржника про те, що відповідачем за первісним позовом подано докази, а саме кредитні договори, з порушенням процесуальних норм не заслуговують на увагу, адже копії відповідних кредитних договорів надавались разом із заявою ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 17.10.2024, копію якої було надіслано позивачу за первісним позовом. Крім того, належним чином завірені копії вказаних договорів в суді першої інстанції були надані суду для огляду та приєднані до матеріалів справи.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стащука Володимира Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

О. В. Карпенко