ПОСТАНОВА

іменем України

02 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/5916/24

провадження № 22-ц/4809/650/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 року у складі судді Шевченко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі по тексту - ЦПМУ ДМС) про захист прав споживача та бездіяльність у формуванні подання про повернення грошових коштів.

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 06 травня 2024 року він звернувся до ЦПМУ ДМС із заявою про повернення коштів, які були ним сплачені за оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на вищевказану суму. Листом від 23 травня 2024 року йому було повідомлено, що повернення коштів попередньо стягнутих за послугу, яка не була виконана, неможливе у зв`язку із тим, що вийшов термін звернення з квитанціями на оплату послуг. 06 червня 2024 року він звернувся із заявою до відповідача про складення та видачу подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (далі по тексту - ГУ КСУ в Кіровоградській області) на повернення вказаних коштів. З листа від 14 червня 2024 року йому стало відомо, що відповідачем не вчинено жодної дії, як уповноваженого органу, на формування подання щодо повернення коштів до ГУ КСУ в Кіровоградській області. Вважає бездіяльність відповідача щодо відмови у формуванні вказаного подання є протиправною.

Посилаючись на зазначені обставини у зв`язку із бездіяльністю відповідача просив суд зобов`язати ЦПМУ ДМС сформувати та надати до ГУ КСУ в Кіровоградській області подання щодо повернення йому коштів за ненадану послугу у сумі 1034 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

ЦПМУ ДМСнаправило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ЦПМУ ДМСпросив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа закриттю провадженням, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 звернувся до органів Державної міграційної служби щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до квитанції від 15 серпня 2018 року №0.0..1 ОСОБА_1 сплатив кошти за оформлення паспорта на рахунок відповідача у сумі 557,32 грн, квитанціями від 19 липня 2019 року №21761058 та від 13 травня 2019 року №20683320 підтверджується, що позивачем здійснено доплату у сумі 223,68 грн та 253,00 грн відповідно, а всього ним було сплачено 1034 грн (а.с.14-16).

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦПМУ ДМС із заявою про повернення помилково сплачених ним коштів на загальну суму 1034 грн, оскільки адміністративна послуга за цією оплатою (квитанцією) йому не надавалась, бланк паспорту (документу) не видавався (а.с.13).

Листом ЦПМУ ДМС від 23 травня 2024 року № 3501.9.2-5006/35.1-24 за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 на повернення коштів повідомлено, що відповідно до розділу 1 «Сфера застосування» Стандартної операційної процедури від 21 вересня 2017 року №03.03 «Повернення коштів, сплачених за адміністративну послугу (адміністративний збір, державне мито), яку не було надано», затвердженої наказом ДМС від 09.11.2018 року №141/аг «Про стандартні операційні процедури діяльності ДМС», процедура повернення заявникові коштів, сплачених ним за адміністративну послугу, застосовується у разі фактичного ненадання такому заявнику адміністративної послуги, вартість якої (адміністративний збір, державне мито) ним була попередньо сплачена, за умови, що від дати здійснення оплати пройшло не більше трьох років (для державного мита - одного року). Також зазначено, що відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (а.с.17-18).

06 червня ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦПМУ ДМС із заявою про складання та надання до органу Державного казначейства подання про повернення коштів (а.с.19).

Листом ЦПМУ ДМС від 14 червня 2024 року №3501.9.1-5700/35.1-24 за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 повідомлено, що повернення коштів за ненадану адміністративну послугу здійснюється платіжним дорученням відповідача безпосередньо з реєстраційного рахунку відповідача за особистою заявою. Також повідомлено, що відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (а.с.20).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні повноваження зобов`язувати відповідача формувати та надавати подання щодо повернення позивачеві коштів за ненадану послугу, а відповідачем надана обґрунтована відповідь позивачеві.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки розглядаючи дану справу, суд допустив порушення правил юрисдикції.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктами 1, 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Згідно з пунктами 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом п.1 Положення про Державну міграційну службу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, ДМС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігранті

При визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Вирішуючи цей спір суд першої інстанції не звернув увагу, що спір у даній справі стосується дій і рішень суб`єкта владних повноважень, а тому він є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про захист прав споживача та бездіяльність у формуванні подання про повернення грошових коштів закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 про його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією в порядку ч.4 ст.377 ЦПК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко