Справа № 275/264/15-ц
УХВАЛА

27 травня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.

при секретарі Довгаленко О.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка М.М.,

позивача - ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №275/264/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

06 грудня 2024 року до Брусилівського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у справі № 275/264/15-ц.

Заявник вказує, що заочним рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у цивільній справі № 275/264/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначено ОСОБА_2 додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тривалістю два місяці з дня набрання рішення законної сили. Рішення суду набрало законної сили 21 вересня 2015 року.

Заявник стверджує, що рішення було ухвалене без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи через надіслання кореспонденції на неправильну адресу, а також не знав про сам позов і рішення. Він вказує, що проживав разом з матір`ю, яка заповіла йому все майно, тому позов стосується його спадкових прав. Про наявність рішення дізнався лише в листопаді 2024 року, коли ОСОБА_2 зареєструвала свої права на спадкове майно (земельну ділянку). У зв`язку з цим ОСОБА_5 просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати це рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06 грудня 2024 року, головуючим суддею у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення визначено суддю Миколайчука П.В.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчука П.В. від 10 грудня 2024 року постановлено ініціювати розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19 серпня 2015 року по справі № 275/264/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, розгляд заяви про перегляд заочного рішення зупинено.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11 грудня 2024 року головуючим суддею у справі про відновлення втраченого провадження визначено суддю Лівочку Л.І., ухвалою якої від 12 грудня 2024 року відкрито провадження по справі про відновлення втраченого провадження у цивільній справі № 275/264/15-ц.

Ухвалою суду від 31.01.2025 відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 275/264/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Постановлено, що документами, які встановлені під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 275/264/15-ц є:

«- копія позовної заяви ОСОБА_2 до Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини з додатками на 12 аркушах;

- копія протоколу про автоматизований розподіл справи між суддями Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.05.2015 року;

- копія ухвали суду від 15 травня 2015 року про залишення без руху позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини;

- копії супровідних листів ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_6 про направлення ухвали;

- копія ухвали суду від 22 травня 2015 року про відкриття провадження у справі №275/264/15-ц та призначення справи до розгляду,

- копія ухвали суду від 07 липня 2017 року про притягнення до участі в справі №275/264/15-ц в якості співвідповідача ОСОБА_1 ,

- копія заочного рішення ( вступна і резолютивна частини) Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у цивільної справи № 275/264/15-ц;

- копія заочного рішення Брусилівського ого районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у цивільної справи № 275/264/15-ц;

- 2 копії супровідних листів на ім`я сільського голови Лазарівської сільської ради та ОСОБА_1 .»

Ухвалою суду від 21.03.2025 поновлено розгляд справи про перегляд заочного рішення в зв`язку з вирішенням судом питання відновлення втраченого провадження.

Ухвалою суду від 08.04.2025 замінено відповідача Лазарівську сільську раду Брусилівського району на правонаступника Брусилівську селищну раду Житомирського району.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1 на час розгляду справи вже проживав у Брусилові. Його було залучено до участі у справі №275/264/15-ц в якості співвідповідача, проте, позивачка зазначила адресу співвідповідача, за якою той проживав до 28.01.2014 року, тому він не знав про розгляд справи у 2015 році, дізнався про спадкування сестрою майна матері лише в листопаді 2024 року з відомостей в державному реєстрі. Всі документи на будинок і земельний пай знаходилися в ОСОБА_1 , він є єдиним спадкоємцем за заповітом, який є дійсним і ніким не скасований, він є спадкоємцем, так як проживав з матір`ю на час її смерті, що підтверджується відповідною довідкою.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення заяви. Вказав, що відповідач знав про судове рішення. Також вказав, що підставою для відмови у задоволенні заяви є те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 протягом встановленого шестимісячного строку. Він не подав заяву про поновлення цього строку, тому не є спадкоємцем за законом. Єдиною спадкоємницею є ОСОБА_2 , яка проживала з померлою, вела спільне господарство. Також суд вважає, що письмові докази ОСОБА_1 не мають істотного значення, довідка, надана ним, не підтверджує факт його проживання з померлою, так як суперечить іншій довідці.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечила проти задоволення вимог ОСОБА_1 та зазначила, що доглядала за мамою, яка проживала в неї 7 місяців, і сином з інвалідністю, сплачувала за всі комунальні послуги. У матері було 7 дітей, на яких вона оформила перший заповіт. Двоє дітей відмовилося від спадщини. Другий заповіт мати оформила на ОСОБА_1 і всі документи він вкрав. У справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було три судових засідання, при залученні брата до участі в справі в якості співвідповідача, вона вказувала дві адреси: у м. Києві та в смт. Брусилові. Рішення по справі винесено судом у 2015 році і з того часу ОСОБА_2 лише подала заяву до нотаріуса. Жодних дій, окрім оформлення паю матері, щодо оформлення спадщини з 2015 по 2024 вона не вчиняла, пай батька залишила братові, але він спадщину теж не прийняв. Вона була згодна поділити спадщину на двох з братом.

Представник співвідповідача Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 211, п.4 ч.3 ст.223 суд ухвалив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та представника селищної ради.

22.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомив про оголошення повного рішення 27.05.2025.

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження (повторним) ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 14.01.2000, ОСОБА_4 була матір`ю останнього (а.с.5).

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 10.06.1959, ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_8 (а.с.64 провадження в-в/275/1/2025).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 01.04.2010 (а.с.6).

Довідка Брусилівської селищної ради №211 від 04.08.2021 свідчить про те, що померла ОСОБА_4 , на момент смерті проживала по АДРЕСА_1 ; з нею проживав без реєстрації її син ОСОБА_1 (а.с.5 зв.).

Довідка Лазарівської сільської ради №5/2 від 01.04.2010 свідчить про те, що ОСОБА_2 проживала без реєстрації і вела спільне господарство з покійною матір`ю ОСОБА_4 (а.с.63 провадження в-в/275/1/2025).

За заповітом ОСОБА_4 від 22.05.1997, остання заповіла усе своє майно дітям: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (а.с.60 провадження 2-в/275/1/2025).

05.06.2003 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно архівної довідки №146 від 23.05.2024, ОСОБА_4 була головою домогосподарства в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 від 20.10.2008, витягу про реєстрацію права власності від 16.11.2008, ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 29.04.2015 підтверджується відкриття спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.61 провадження 2-в/275/1/2025).

Із заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.08.2015 встановлено, що 15.05.2015 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 07.07.2015 ОСОБА_12 притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача. В судове засідання ОСОБА_12 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений. Заочним рішенням позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено, надано строк два місяці з дня набрання рішення законної сили. Рішення набрало законної сили 21.09.2015 (а.с.13-14).

Супровідним листом Брусилівського районного суду Житомирської області *605*848086*1*1* підтверджується надсилання копії заочного рішення від 19.08.2015 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.76 провадження 2-в/275/1/2025).

29.10.2015 постановою приватного нотаріуса Отрищенка О.І. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2 у зв`язку з ненаданням нею правовстановлюючих документів на будинок (а.с.62 провадження 2-в/275/1/2025).

З інформаційної довідки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.12.2024, ОСОБА_2 24.10.2024 зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0084 (а.с.8).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №126839 від 05.05.2004, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 4,37 га з кадастровим номером :04:000:0011 та кадастровим номером :05:000:0084 (а.с.9).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №935764 від 20.11.2009, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 0,5776 га з кадастровим номером :01:001:0338 (а.с.10).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №935763 від 20.11.2009, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :01:001:0337 (а.с.10).

На підтвердження отримання ОСОБА_1 орендної плати за земельні ділянки (паї) за період з 2016 по 2023 роки, надано довідку №4 від 08.01.2025 ТОВ «Агрофірма Брусилів» (а.с.34).

Інших доказів по суті позову суду не надано.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Щодо доводів заявника про необізнаність з розглядом справи та судовим рішенням від 19.08.2015 та клопотання про поновлення пропущеного строку на перегляд заочного рішення.

Відповідно до пункту 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 228 ЦПК України 2004 року (в редакції на час ухвалення рішення), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 231 ЦПК України 2004 року, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з матеріалами справи, представник відповідача ознайомився з вказаним рішенням 02.12.2024, заяву про перегляд заочного рішення подано до суду 06.12.2024 з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Як убачається з матеріалів справи, заочне рішення ухвалене судом 19.08.2015.

З відновлених супровідних листів з системи діловодства суду вбачається, що копія зазначеного рішення направлялася на адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 (а.с.76).

Водночас, відновлені матеріали провадження не місять відомостей про отримання вказаного рішення відповідачем ОСОБА_1 до 02.12.2024, не надано відповідних доказів і в судовому засіданні.

З огляду на викладене та, керуючись положеннями ст. 127, ст. 284 ЦПК України, суд доходить висновку щодо наявності поважних причин пропуску відповідачем ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для задоволення клопотання про поновлення вказаного строку.

Щодо підстав для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

За правилами ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, серед іншого, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); неподання відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

З аналізу статті 288 ЦПК України слідує, що умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі від 01 травня 2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд дійшов би іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Відповідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на наведене вище, суд констатує, що позивачка ОСОБА_2 у справі № 275/264/15 зверталася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини як єдина спадкоємиця, яка має бажання прийняти спадщину після смерті її матері ОСОБА_4 в 2010 році.

З досліджених матеріалів вбачається, що після смерті ОСОБА_4 і до винесення рішення у справі ніхто не звертався з заявами про прийняття спадщини, в тому числі і ОСОБА_1 за заповітом від 05.06.2003, не спростовано це і в судовому засіданні його представником.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 що він є спадкоємцем за заповітом так як фактично проживав із матір`ю на час її смерті.

Так, згідно копії паспорта, змісту заповіту від 05.06.2003 та пояснень представника в судовому засіданні вбачається, що до 28.01.2014 ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

При цьому, суд вважає відповідну довідку старости № 211 від 04.08.2021 неналежним доказом того, що на момент смерті ОСОБА_4 її син - відповідач ОСОБА_1 проживав разом з нею. Так, зміст вказаної довідки суперечить довідці від 01.04.2010 № 5/2 (а.с.63), згідно з якою саме позивачка ОСОБА_2 проживала з матір`ю на час її смерті. Дані довідки видані в різний час через значний проміжок часу після подій 2010 року та є взаємовиключними за своїм змістом, а тому суд не має підстав приймати одну з них як достатній доказ факту проживання особи зі спадкодавцем.

Водночас, згідно п. 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Однак, ОСОБА_1 не було надано рішень суду про встановлення факту його проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини чи доказів, передбачених п. 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для підтвердження факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Тобто, за наявності іншого зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 на час смерті спадкодавця, за відсутності рішень суду про встановлення факту його проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чи визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, сама по собі довідка селищного старости не є належним доказом прийняття ним спадщини у встановленому порядку.

Отже, в суду відсутні підстави відносини ОСОБА_1 , до кола спадкоємців за заповітом від 05.06.2003 року чи за законом, так як він не прийняв спадщину у встановленому порядку.

Той факт, що ОСОБА_1 утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно, саме по собі не свідчить, що він є належним відповідачем у справі, оскільки належний відповідач - той, за рахунок якого може бути поновлене порушене право позивача.

В свою чергу, оскільки ОСОБА_1 на час ухвалення заочного рішення не відносився до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_13 , то вказане заочне рішення від 19.08.2015 не порушує його законних прав та інтересів та, відповідно, вирішуючи заяву про перегляд заочного рішення не встановлено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст. 288 ЦПК України.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 9901/223/19 Суд підкреслив, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного судового рішення лише з метою домогтися нового розгляду справи. Відступ від принципу res judicata можливий лише за наявності виняткових обставин, які мають суттєве значення для справи

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №275/264/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. 285-288, 258-261, 352-353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2015 року у справі № 275/264/15-ц.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №275/264/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 27.05.2025.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач Брусилівська селищна рада Житомирського району Житомирської області, , адреса місцезнаходження: 12601, Житомирська область, Житомирський район, смт. Брусилів, вул. Небесної Сотні 2.

Суддя П. В. Миколайчук