КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 367/10096/24

номер провадження 22-ц/824/8126/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Сакун Анни Олегівни

на заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 /суддя Антипенко В.П./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в сумі 118 219,65 грн та судового збору в розмірі 3 028 грн.

Заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 89 419,65 грн страхового відшкодування та 2 289,17 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням, представник позивача Сакун А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача 118 219,65 грн страхового відшкодування, 3 028 грн судового збору за позов та 4 542 грн судового збору за апеляційну скаргу. Апелянт посилався на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, зокрема не дослідив правову природу взаємозаліку на суму 28 800 грн, передбаченого п. 27.25 Договору страхування №1214/21-Т/О від 6 серпня 2021 року. Цей пункт дозволяє страховику враховувати несплачені страхові платежі при виплаті відшкодування, що підтверджується розділом 11 Договору, де зазначено, що страхувальник ОСОБА_2 сплачував платежі частинами (9 600 грн щоквартально). Взаємозалік є правомірним способом виконання зобов`язання відповідно до ст. 601 ЦК України, і його неврахування судом призвело до заниження суми фактичних витрат позивача. Загальна сума страхового відшкодування, понесена позивачем, становить 231 836,40 грн, що підтверджується страховими актами № 006.02370721-1, № 006.02370721-3, № 006.02370721-4 та платіжними дорученнями. Апелянт стверджує, що договір страхування прямо передбачає можливість такого заліку, а страховий акт № 006.02370721-1 чітко фіксує, що сума відшкодування в розмірі 201 437,09 грн включає 28 800 грн, погашені шляхом взаємозаліку. Ця сума є частиною фактичних витрат позивача, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Неврахування взаємозаліку суперечить умовам договору та порушує право позивача на повне відшкодування збитків. Отже, суд першої інстанції не дослідив умови договору страхування щодо порядку виплат, не врахував, що пункт 27.11 Договору передбачає, що страхове відшкодування може здійснюватися шляхом переказу коштів на рахунок СТО або іншій особі, визначеній страхувальником. Виплати ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 відповідають цим умовам, а взаємозалік є додатковим способом виконання зобов`язання, що не впливає на право позивача вимагати повне відшкодування від відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлений належним чином, конверт повернувся на адресу суду за відсутністю адресата, відзив не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає залишенню без змін, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 06 серпня 2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1214/21-Т/О, відповідно до якого позивач зобов`язався компенсувати пошкодження автомобіля Audi Q5 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у разі настання страхового випадку, зокрема ДТП. Франшиза за ризиком ДТП становила 0%. Строк дії договору - з 9 серпня 2021 року по 8 серпня 2022 року.

13 жовтня 2021 року в м. Києві на просп. Повітрофлотському, 33/2 сталася ДТП за участю автомобіля Audi Q5 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ГАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 5 грудня 2023 року у справі № 760/29488/21 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху (ст. 124 КУпАП), що спричинило ДТП.

18 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про страховий випадок. Страховий акт № 006.02370721-1 від 29 жовтня 2021 року зафіксував суму страхового відшкодування в розмірі 201 437,09 грн, з яких 172 637,09 грн сплачено ФОП ОСОБА_3 (платіжне доручення № 64204890 від 4 листопада 2021 року), а 28 800 грн погашено шляхом взаємозаліку відповідно до п. 27.25 Договору страхування. Страхові акти № 006.02370721-3 від 8 лютого 2022 року та № 006.02370721-4 від 11 лютого 2022 року передбачали виплати 17 500 грн ( ОСОБА_2 ) та 12 899,31 грн (ФОП ОСОБА_4 ) відповідно. Загальна сума страхового відшкодування склала 231 836,40 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (поліс ЕР 202982813), яке виплатило позивачу в порядку регресу 113 616,75 грн (лист від 9 листопада 2021 року). Таким чином, непокрита сума становить 118 219,65 грн (231 836,40 грн - 113 616,75 грн).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, вірно керувався статтями 993, 1166, 1187 ЦК України, статтями 6, 8, 16, 20, 25, 27 Закону України «Про страхування», статтями 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач довів факт страхового випадку та виплати відшкодування, але не підтвердив правову природу взаємозаліку на суму 28 800 грн, через що вірно стягнув 89 419,65 грн (203 036,40 грн фактично сплачених коштів мінус 113 616,75 грн регресної виплати).

Доводи апеляційної скарги про те, що взаємозалік на суму 28 800 грн є частиною фактичних витрат позивача і підлягає стягненню з відповідача, апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до п. 27.25 Договору страхування №1214/21-Т/О, взаємозалік передбачає погашення несплачених страхових платежів ОСОБА_2 при виплаті відшкодування. Цей механізм є внутрішнім розрахунком між страховиком (ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») та страхувальником ( ОСОБА_2 ), що підтверджується розділом 11 Договору, де зазначено щоквартальні платежі 9 600 грн. Однак ОСОБА_1 не є стороною цього договору і не несе відповідальності за домовленості між страховиком і страхувальником.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», право регресу страховика обмежується сумою, фактично сплаченою страхувальнику чи іншим особам (СТО, потерпілим) у зв`язку зі страховим випадком. Взаємозалік, передбачений п. 27.25 Договору, не є фактичною виплатою, оскільки не пов`язаний із перерахуванням коштів чи іншими витратами позивача, а лише зменшує борг страхувальника за страховими платежами. Страховий акт №006.02370721-1 фіксує 28 800 грн як залік, а не як виплату, що підтверджує відсутність реальних витрат позивача на цю суму.

Отже, регресна вимога страховика до винної особи обмежується сумою, фактично сплаченою за страховим випадком, і не включає внутрішні розрахунки, які не стосуються відповідальності винного. ОСОБА_1 , визнаний винним у ДТП (постанова суду від 5 грудня 2023 року, справа №760/29488/21), відповідає лише за збитки, відшкодовані позивачем у вигляді фактичних виплат (203 036,40 грн), а не за взаємозалік, який є договірною умовою між позивачем і ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції правильно встановив, що загальна сума фактичних виплат становить 203 036,40 грн (172 637,09 грн + 17 500 грн + 12 899,31 грн), підтверджених платіжними дорученнями та страховими актами. Після вирахування регресної виплати від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (113 616,75 грн) сума стягнення становить 89 419,65 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, взаємозалік є способом припинення зобов`язань між сторонами договору, але не створює нових витрат, які можна покласти на третю особу, не пов`язану з договором. Доводи апелянта про те, що залік є частиною витрат, суперечать принципу регресу, який обмежується реальними виплатами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно з`ясував обставини, правильно оцінив докази та застосував норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, рішення залишається без змін, оскільки ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати за ст. 141 ЦПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Сакун Анни Олександрівни - залишити без задоволення.

Заочне рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: