Справа № 393/523/24
пров. 2/393/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладир К.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант»,

представники учасників справи:

представник позивача - адвокат Мар`ян І.С.,

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коробєйніков А.В.,

представники відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Шпак М.В., Бондар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, за допомогою Підсистеми відеоконференцзв`язку, в порядку загального позовного провадження, за участю представника позивача - адвоката Мар`яна І.С., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Коробєйнікова А.В. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, вказуючи, що 08.08.2023р. на а/д Н-23 Кропивницький Кривий Ріг (33 км) відбулась ДТП за участю автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , керування яким здійснював ОСОБА_2 та автомобіля «Man» д.н.з. НОМЕР_2 , керування яким здійснював ОСОБА_3 та власником якого є позивач ОСОБА_1 . Відповідно до обставин утворення ДТП 08.03.2023р. слідує, що ОСОБА_2 08.03.2023р. о 18:50 год по а/д Н-23 (33 км) керував транспортним засобом «Dacia Logan» та не вибрав безпечну швидкість руху і допустив виїзд на зустрічну смугу з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом «Man». Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.1, 19.3 ПДР України, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р. Враховуючи те, що внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, майна (транспортного засобу) позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, останній має право на відшкодування завданої шкоди. Протиправність дії, порушення ОСОБА_2 ПДР, які призвели до утворення ДТП встановлено висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р., який є належним та допустимим доказом у справі. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р. в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам ПДР України, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. Крім того, встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія ОСОБА_2 , вбачається невідповідність вимог п.п. 19.3 та 10.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 порушив ПДР, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку утворення ДТП, що встановлено висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р., який є належним та допустимим доказом у справі, а також постановами Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. та Кропивницького апеляційного суду від 07.09.2023р., відповідач зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 завдану шкоду. Відповідно до звіту №30/07-23 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.07.2023р. вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_2 становить 1 329 345, 13 грн. Звіт виконано відповідно до вимог чинних нормативних актів, так як відповідача завчасно було у встановленому законодавством порядку повідомлено про проведення оцінки, що підтверджується його підписом на повідомленні, кваліфікація оцінювача підтверджена документально, а отже вказаний звіт є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує розмір матеріальної шкоди завданої порушенням ПДР ОСОБА_2 . Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося позивачу перенести. Так, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із відмовою добровільно відшкодувати завдані збитки, необхідністю звернення по правничу допомогу та до суду, порушенням звичного способу життя через фактичне знищення свого транспортного засобу, а тому розмір компенсації в грошовому еквіваленті, що підлягає стягненню відповідає сумі в 50 000,00 грн. Крім того, як встановлено, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована, про що свідчить поліс №АТ-8 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант». Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована, у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-8) частину відшкодування, а саме максимальний розмір страхової виплати, який становить 130 000,00 грн, необхідно стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант». Враховуючи викладене, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просить стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь з страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, також стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 1 199 346, 13 грн, а також стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати понесені на сплату судового збору та надання правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2024 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для приведення її у відповідність до закону, а саме: для зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та для надання до суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, з наданням позивачу та його представнику десятиденного строку з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення зазначених недоліків.

30.10.2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали представником позивача було подано позовну заяву з усуненими недоліками.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Бондар О.П. 26.11.2024 року надіслав відзив на позовну заяву в якому вказав, що вважає позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне: Правовідносини, що склалися між сторонами, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за полісом №207338943, врегульовані спеціальним законом Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»). 10.03.2023р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача повідомлення про ДТП, яка мала місце 08.03.2023р. на а/д Н-23 Кропивницький Кривий Ріг (33 км), за участю транспортного засобу «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був забезпечений у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АТ-, та транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» було розпочато розслідування обставин настання події, яка має ознаки страхового випадку, у рамках якого було здійснено усі необхідні дії, направлені на визначення розміру завданих збитків та своєчасне здійснення страхового відшкодування. 23.03.2023р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало заяву про страхове відшкодування від позивача та з дотримання п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», у межах встановленого строку, прийняло рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування. Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом №12/2659 від 15.06.2023р., а саме про відмову у виплаті страхового відшкодування за даною подією, оскільки цивільно-правова відповідальність за полісом № АТ- не настала, адже вину ОСОБА_2 (страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант») не встановлено та не доведено, з огляду на те, що беззаперечності вини особи, яка керувала транспортним засобом «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у завданні шкоди власнику автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 немає, відповідно ТДВ СК «Альфа-Гарант» не зобов`язане здійснювати страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Позивачем документи, на підтвердження своїх позовних вимог не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, за відсутності постанови суду про визнання його винним та притягнення, за наслідками вказаної події, до адмінвідповідальності. Натомість постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Крім того, вищевказана постанова суду не містить положень про наявність у суду повноважень, щодо встановлення обставин вчинення адмінправопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі. Висновок експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р. «Про дослідження обставин і механізму ДТП» не може бути беззаперечним доказом наявності вини в діях особи. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Наголошує , що виключно судове рішення (постанова, вирок, тощо) може слугувати підставою для доведення вини страхувальника та відповідно для визнання події страховим випадком, однак такого доказу позивач не надав. Звертає увагу, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» готове визнати та сплатити страхове відшкодування у розмірі 127 400,00 грн, за умови встановлення та доведення (у встановленому законом порядку) вини страхувальника ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаної ДТП. Розрахунок вищевказаного страхового відшкодування: 130 000,00 грн (ліміт за полісом №АТ- за шкоду спричинену майну) 2600,00 грн (франшиза за полісом №АТ-) = 127 400,00 грн. З приводу вимог позивача про стягнення (солідарно) з відповідачів моральної шкоди категорично ТДВ СК «Альфа-Гарант» не погоджується, оскільки відповідно до ст. 26 (1) 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкоджень здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він зазнав ушкоджень здоров`я, внаслідок ДТП, а також враховуючи відсутність належних і достовірних доказів наявності у позивача моральних страждань, з приводу пошкодження його майна, позовні вимоги, стосовно відшкодування відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач не погоджується про стягнення (солідарно) на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн, оскільки спір у справі не є складним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу, тому, виходячи з принципу співмірності та розумності суми винагороди за адвокатські послуги, заявлені позивачем є достатньо завищеними та не підлягають до задоволення, оскільки не підтвердженні жодним платіжним документом про оплату таких послуг, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги. Так як позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, адже ТДВ СК «Альфа-Гарант» не було порушено права позивача, а тому просить задовольнити вимоги ОСОБА_1 у розмірі 127 400,00 грн за умови встановлення та доведення у встановленому законом порядку вини страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант» - ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаної ДТП. Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Коробєйніким А.В. надіслано до суду 28.11.2024 року відзив на позовну заяву в якому останній вказав, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується з пред`явленим до нього позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, 08.03.2023р. на а/д Н-23 Кропивницький Кривий Ріг (33 км), дійсно відбулася ДТП за участю транспортного засобу «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та власником якого є позивач. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач ОСОБА_2 не погоджується з твердженням позивача про те, що саме через протиправність його дій та порушення ним ПДР відбулася вказана ДТП. Так, постановою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. провадження по справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Винуватість ОСОБА_2 не встановлювалась. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.09.2023р. апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. залишено без змін. Обґрунтовуючи рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що у порушення вимог розділу ІХ п.1 Інструкції №1395 від 07.11.2015р. працівниками поліції до складеного ними протоколу про адмінправопорушення не долучено схему місця ДТП, внаслідок чого встановити наявність причинного зв`язку між порушенням ПДР водієм ОСОБА_2 та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, винуватість/невинуватість певної конкретної особи у вчиненні зазначеного адмінправопорушення, як того просить в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 , не видається можливим. Тобто судами першої та апеляційної інстанції не визначена винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. Також у межах справи про адмінправопорушення №393/130/23 не призначалась експертиза для визначення зв`язку між діями ОСОБА_2 та настанням ДТП, а фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача на підтвердження винуватості відповідача ОСОБА_2 в ДТП опирається на експертний висновок, який вважає належним та допустимим доказом. Проте відповідач критично ставиться до вказаного висновку, оскільки експертне дослідження виконане за заявою представника позивача, пояснення та вихідні дані для проведення експертного дослідження надавалися лише стороною заявника, інша сторона про проведення експертизи не повідомлялася та не мала можливості надати свої пояснення та зауваження, а також є сумніви щодо достатності поданих експертові об`єктів дослідження (чи відповідали ці матеріали оригіналам процесуальних документів, чи відповідали вихідні дані дійсним обставинам справи). Враховуючи вищевикладене, висновок експерта № СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р. є неналежним та недостовірним доказом та не може слугувати підтвердженням вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, що сталося 08.03.2023р. Інших доказів його вини матеріали позову не містять. Визначаючи розмір стягнення з відповідача матеріальних збитків, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу, позивач посилається на звіт про оцінку вартості збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу №30/07-23 від 12.07.2023р., де вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 1 346 390,38 грн та перевищує ринкову вартість автомобіля позивача до пошкодження, а тому проведення відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП є економічно недоцільним, у зв`язку з чим експерт дійшов висновку про визначення розміру шкоди на рівні ринкової вартості автомобіля позивача до пошкодження 1 329 346, 13 грн. Однак існує велика імовірність, що на момент подачі позову автомобіль «MAN», який належить ОСОБА_1 відремонтовано. При цьому, у звіті не зазначено, що огляд проводився без участі ОСОБА_2 чи його представника, які повинні бути повідомленими про дату проведення експертизи. Відповідач отримав від позивача повідомлення про те, що автотоварознавча експертиза пошкодженого транспортного засобу буде проводитись 10.07.2023р., а у визначений день позивач зателефонував відповідачу і повідомив, що вказана експертиза переноситься на іншу дату, та на яку саме не повідомив. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн та судових витрат (судовий збір 13 793,13 грн та витрат на професійну правничу допомогу 100 000,00 грн за попереднім розрахунком), з якими відповідач не погоджується, оскільки вина відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підстав для задоволення вказаних вимог немає. До того ж вказані позивачем обставини завдання йому моральної шкоди, а саме втрата працездатності, проведення лікування, тощо, не мають жодного документального підтвердження. Визначена позивачем сума витрат на правову допомогу є неспівмірною зі складністю справи та необґрунтовано завищена, не відповідає критеріям об`єктивного визначення розміру вартості послуг адвоката, оскільки даний спір не має значної складності, а також не підтверджена належними доказами, а тому просимо відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідач планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (попередній орієнтовний розрахунок).

Представник позивача надіслав до суду 07.01.2025 року відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що 08.03.2023р. на а/д Н-23 Кропивницький Кривий Ріг (33 км), дійсно відбулася ДТП за участю транспортного засобу «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та власником якого є позивач. Відповідно до обставин утворення ДТП 08.03.2023р. слідує, що ОСОБА_2 08.03.2023р. о 18:50 год по автодорозі Н-23 (33 км) керував транспортним засобом «DACIA LOGAN» та не вибрав безпечну швидкість руху і допустив виїзд на зустрічну смугу з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом «MAN». Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.1, 19.3 ПДР України, що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р. Враховуючи те, що внаслідок порушення відповідачем ПДР, майну (транспортному засобу) позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, останній має право на відшкодування завданої шкоди, що не було спростовано чи заперечено представником відповідача. Згідно ч.1, п.1 ч.2, ч.ч. 3,4 ст 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Протиправність дій, порушення ОСОБА_2 ПДР, які призвели до утворення ДТП встановлено висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р., який є належним та допустимим доказом по справі. Згідно висновку в даній ДТП, дії водія автомобіля «DACIA LOGAN» ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам ПДР України, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. Крім того, встановлено, що в даній ДТП, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимог п.п. 19.3 та 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 порушив ПДР, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку утворення ДТП, що встановлено висновком експерта №СЕ-19/126-24/1868-ІТ від 21.02.2024р., який є належним доказом по справі, а також постановами Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. та Кропивницького апеляційного суду від 07.09.2023р., відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду. Отже, посилання відповідача на неналежність та недопустимість даного висновку є безпідставними, оскільки він був проведений на основі всіх матеріалів адміністративної справи, у тому числі і на основі пояснень відповідача ОСОБА_2 . Відповідно до звіту №30/07-23 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.07.2023р. вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_2 становить 1 329 346,13 грн. Звіт виконано відповідно до вимог чинних нормативних актів, так як відповідача завчасно було повідомлено про проведення оцінки, що підтверджується його підписом на повідомленні, кваліфікація оцінювача підтверджена документально, а отже вказаний звіт є належним доказом по справі та підтверджує розмір матеріальної шкоди завданої порушенням ПДР ОСОБА_2 . Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося позивачу перенести. Так, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із відмовою добровільно відшкодувати завдані збитки, необхідністю звернення по правничу допомогу та до суду, порушенням звичного способу життя через фактичне знищення свого транспортного засобу, а тому розмір компенсації в грошовому еквіваленті, що підлягає стягненню відповідає сумі в 50 000,00 грн. Розмір гонорару адвоката в розмірі 100 000,00 грн (остаточний розрахунок буде надано додатково) по даній справі є розумним, адже пропорційно відповідає розміру заявлених позовних вимог, а тому аргументи представника відповідача також є обґрунтовуваними. Просить позов задовольнити в повному обсязі

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Крім того, в судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2025р. о 13:00 год визнано явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання по даній справі обов`язковою, про що викликано останнього в судове засідання судовою повісткою про виклик на 15.04.2025р. о 14:00 год.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що позов підтримує та наполягає на його задоволенні по вищезазначеним підставам. Також додав, що з відповідачем ОСОБА_2 домовлявся на 10.07.2024р. про проведення експертизи та повідомив його про це. Не визнає, що особисто дзвонив відповідачу. Огляд (експертиза) пошкодженого автомобіля проводилась 10.07.2023р., що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу. Йому не відома вартість транспортного засобу до ДТП, а також не пам`ятає вартість транспортного засобу після ДТП. За кермом автомобіля під час ДТП був його найманий працівник. Після ДТП його пошкоджений транспортний засіб «MAN» евакуювали на евакуаторі з місця ДТП. Даний автомобіль в кінці літа 2024 року ним був повністю відремонтований. Проте, в останнє судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Представник позивача під час розгляду справи позовну заяву з урахуванням відповіді на відзив по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як він є не обґрунтованим та недоведеним. Також додав, що матеріали справи не містять доказів його вини, та і він також не вважає себе винним у скоєнні даної ДТП, оскільки водій автомобіля «MAN» його засліпив під час руху. З наданою стороною позивача експертизою не згоден. Розрахунки вважає не вірними.

Представник відповідача в судовому засіданні також просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на підстави викладенні у відзиві на позовну заяву.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи та їх представників достатніми, суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказах у відсутність представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», який не з`явився та завершив розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, із змісту проколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №023990 від 08.03.2023р. слідує, що ОСОБА_2 08.03.2023р. о 18:50 год по автодорозі Н-23 (33 км) керував транспортним засобом «DACIA LOGAN» державний номер НОМЕР_1 та не вибрав безпечну швидкість руху і допустив виїзд на зустрічну смугу з подальшим зіткненням з зустрічним транспортним засобом «MAN», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.1, 19.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність по ст. 124 КУпАП.

Автомобіль MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_3 належить власнику ОСОБА_1 .

Згідно копії постанови Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова суду не містить положень про наявність у суду повноважень, щодо встановлення обставин вчинення адмінправопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. (а.с. 46-48).

Відповідно до копії постанови Кропивницького апеляційного суду від 07.09.2023р. апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2023р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП залишено без змін. Обґрунтовуючи рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що у порушення вимог розділу ІХ п.1 Інструкції №1395 від 07.11.2015р. працівниками поліції до складеного ними протоколу про адмінправопорушення не долучено схему місця ДТП, внаслідок чого встановити наявність причинного зв`язку між порушенням ПДР водієм ОСОБА_2 та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, винуватість/невинуватість певної конкретної особи у вчиненні зазначеного адмінправопорушення, як того просить в апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 , не видається можливим. Апеляційний суд зазначив, що предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі тих доказів, які до нього долучені уповноваженими особами на складання протоколу про адміністративне правопорушення, а суд не вправі самостійно збирати докази, порушуючи загальний принцип диспозитивності судового процесу (а.с. 49-51).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не складався.

Між тим, відсутність постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови у відшкодуванні завданої шкоди потерпілій особі, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.07.2018 у справі №910/20412/16, від 18.03.2020 у справі № 328/2750/18.

При цьому, суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях, в даному випадку водія ОСОБА_2 .

Отже, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким ОСОБА_2 був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Застосовуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду до розглядуваної справи суд зазначає, що відсутність постанови судді про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не свідчить про відсутність вини вказаної особи у ДТП. В такому випадку суд, в межах розгляду даної цивільної справи, самостійно оцінює обставини ДТП та надає свою власну правову оцінку винуватості чи невинуватості кожного з її учасників. Вказане спростовує доводи відповідача про відсутність судового рішення про встановлення винуватості відповідача у ДТП, як на підставу для відмови у задоволенні позову.

Так, в матеріалах справи міститься копія схеми ДТП, копія письмових пояснень ОСОБА_2 , а також копія висновку судового експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.02.2024р. №СЕ-19/126-24/1868-ІТ, проведеного за заявою адвоката Мар`яна І.С. про призначення судової інженерно-транспортної експертизи в інтересах ОСОБА_1 . Для проведення вказаного висновку експерту надано у розпорядження: вихідні дані, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №023990, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорт та посвідчення водія ОСОБА_2 . На запитання поставленні судовому експерту, останній вказав, що: 1). В даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 відповідали технічним вимогам ПДР, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. 2). В даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам ПДР, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. 3). В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водія автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 своїми одноосібними діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем «DACIA LOGAN» із-за причин вказаних у дослідницькій частині. 4). Технічна можливість уникнення зіткнення із автомобілем MAN TGX 18.440, для водія автомобіля «DACIA LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , визначалась виконанням ним вимог п.19.3 ПДР із дотриманням ним вимог п. 10.1 ПДР, і як слідує з наданих вихідних даних для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б перешкоджали йому виконати вищевказані вимоги ПДР. 5). В даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, в діях водія ОСОБА_2 , вбачається невідповідність вимог п.п. 19.3 та 10.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. Експерт вказав, що автотехнічним дослідженням визначається відповідність (невідповідність) дій водія вимогам ПДР України, з технічної точки зору, а встановлення порушення ПДР України водіями є прерогативою органів дізнання, слідства та суду, і не входить в компетенцію експерта автотехніка (а.с. 15-20).

Надаючи свою оцінку обставинам ДТП суд погоджується з висновком судового експерта, який стороною відповідача не спростований та який свідчить про те, що в діях водія ОСОБА_2 , вбачається невідповідність вимог п.п. 19.3 та 10.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ДТП не спростував належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів, які свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталася виключно з вини водія ОСОБА_2 , відповідача у справі, а отже він, на підставі ст.1166 ЦК України, зобов`язаний нести цивільну відповідальність за завдану ним шкоду.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АТ-, страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 130 000,00 грн, франшиза 2 600,00 грн.

Відповідно до пояснень представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» 10.03.2023р. останнім отримало від позивача повідомлення про ДТП, яка мала місце 08.03.2023р., за участю транспортного засобу «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був забезпечений у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АТ-, та транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» було розпочато розслідування обставин настання події, яка має ознаки страхового випадку та здійснено дії, направлені на визначення розміру завданих збитків та своєчасне здійснення страхового відшкодування.

23.03.2023р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало заяву про страхове відшкодування від позивача та з дотримання п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», у межах встановленого строку, прийняло рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом №12/2659 від 15.06.2023р., а саме про відмову у виплаті страхового відшкодування за даною подією, оскільки цивільно-правова відповідальність за полісом № АТ- не настала, адже вину ОСОБА_2 (страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант») не встановлено та не доведено. Вказано, що у разі надання документів, підтверджуючих настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобіля «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 у вищевказаній ДТП, рішення може бути переглянуто (а.с.92-96).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з полісом № АТ- передбачена франшиза в сумі 2600,00 грн.

З копії звіту №30/07-23 про оцінку вартості (розмірі) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу власнику автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 12.07.2023р. ФОП ОСОБА_4 , слідує, що ринкова вартість дослідженого автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 1329346,13 грн, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становит 1346390,38 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу досліджуваного автомобіля становить 462350,41 грн, висновок, отриманий в результаті оцінки вказує, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 1329346,13 грн.

Тобто, згідно звіту №30/07-23 про оцінку вартості (розмірі) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу власнику автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 12.07.2023р. встановлено, що ринкова вартість автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 08.03.2023р. складає 1329346,13 грн. Внаслідок проведеного дослідження встановлено, що оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , то слід заключити про економічну недоцільність проведення ремонтно-відновлювальних робіт, тобто автомобіль не підлягає відновленню. Сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 1329346,13 грн.

Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17).

Суд зауважує, що сторона відповідача не погодилася з відомостями, що викладені у вказаному звіті, зазначивши, що безпосередньо експертна оцінка була проведена без участі відповідача.

Проте, в матеріалах справи наявна копія повідомлення проте, що відповідач був повідомлений про дату та час проведення автотоварознавчої експертизи транспортного засобу MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого 08.03.2023р. внаслідок ДТП за участі транспортного засобу «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, поставивши свій підпис на документі.

Підстав для неврахування висновку експерта суд не вбачає, вказаний висновок експерта жодним чином не спростований стороною відповідачів, клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи не заявлялось, також сторони не звертались до суду з заявою про виклик експерта для надання пояснень (відповідно до ст.ст. 102 ч. 5, 113 ЦПК України).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 Закону України ''Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', який згідно зі ст.8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Згідно з п.30.2 ст.30 Закону України ''Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'', якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в справі № 140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі № 363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 754/10777/15-ц, від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.

Судом встановлено, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля позивача перевищує вартість цього автомобіля до ДТП і позивач, як власник транспортного засобу, під час розгляду справи вказав, що провів ремонт пошкодженого транспортного засобу, який є економічно необґрунтованим, а також підтвердив, що транспортний засіб був фізично знищеним після ДТП.

Таким чином, позивачу підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вартість належного позивачу автомобіля до ДТП визначена по вихідним даним наявним у звіті №30/07-23 про оцінку вартості (розмірі) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу власнику автомобіля MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 12.07.2023р. становила 1329346,13 грн.

Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів вартості автомобіля після ДТП, а також будь яких інших платіжних документів, що свідчили б про вартість проведеного ремонту пошкодженого автомобіля позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскільки позивач мав право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до та після ДТП (за вирахуванням страхового відшкодування), на підтвердження чого він мав надати докази, проте позивач не виконав своїх процесуальних обов`язків, зокрема, не надав до суду належних та допустимих доказів вартості автомобіля після ДТП, що унеможливлює захист його порушених прав та у суду немає неможливості встановлення різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 127 400,00 грн невиплаченого страхового відшкодування, за виключенням франшизи, а позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП з відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає за недоведеністю.

Що стосується позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає таке.

Так, згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Так, з матеріалів справи встановлено, що внаслідок протиправних дії відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено належне позивачу ОСОБА_1 майно (автомобіль), в зв`язку з чим, наявні правові підстави для відшкодування останньому завданої моральної шкоди.

Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, та пошкодженням належного позивачу транспортного засобу, останній був позбавлений можливості вільно користуватися своїм автомобілем, докладати зусиль на його ремонт, що вочевидь негативно вплинуло на його усталений спосіб і ритм життя.

За таких обставин, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, характеру пошкоджень майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача ОСОБА_2 , як з винної у ДТП особи, на користь позивача слід стягнути 5000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 50 000,00 грн є завищеним.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», то суд вважає, вимоги позивача в цій частині необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок незаконних (неправомірних) дій відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант». Останній діяв в межах норм визначених законом та не порушив жодних прав позивача, вказавши, що виключно судове рішення (постанова, вирок, тощо) може слугувати підставою для доведення вини страхувальника та відповідно для визнання події страховим випадком, однак такого доказу позивачем надано не було. Доводи позивача щодо спричинення йому цим відповідачем моральної шкоди зводяться по суті до його незгоди з діями страхової компанії, проте, доказів неправомірності таких дій позивачем не надано.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги частково відносно кожного з відповідачів, а тому на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам щодо кожного з відповідачів окремо (сума задоволених позовних вимог * сплачений судовий збір/ ціну позову), а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50,00 грн (5 000,00*12 243,50) / 1 224 346,00), а з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1264,00 грн (126 400,00*1 550,00) / 155 000,00).

Також, по даній цивільній справі слід призначити судове засідання для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України, оскільки сторони заявили про понесені судові витрати на правову допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 19, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1191, 1194 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Призначити судове засідання у Новгородківському районному суді Кіровоградської області на 02.06.2025 року о 14-00 годині, для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28.05.2025 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення вручити (направити) сторонам.

Суддя Є.О. Подліпенець