У Х В А Л А

23.05.2025 Справа №607/7962/25 Провадження №2/607/2927/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рятувально-водолазної служби Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати, належних звільненому працівникові сум та

У С Т А Н О В И В:

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до Рятувально-водолазної служби Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати, належних звільненому працівникові сум у розмірі 18 440,55 гривень.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28).

09 травня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку для подання позовної заяви, у зв`язку з поважністю причин пропуску через стан здоров`я.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Положеннями статті 233 КЗпП України, встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Положеннями статті 234 КЗпП України також передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

З аналізу положень вказаних норм КЗпП України слідує, що строки звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обраховуються з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, але не більш як за шість місяців.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26 лютого 2020 року (справа № 821/1083/17) сформулювала правову позицію, суть якої полягає у тому, що ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, а відтак працівник має право на відшкодування майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин згідно з нормою статті 117 КЗпП України, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

ОСОБА_1 долучено довідку № 26 про стан здоров`я від 08 травня 2025 року, а також, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0802483, якою встановлено останньому третю групу інвалідності довічно. Крім того, позивачем долучено заяву від 16 квітня 2025 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 62859108.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем наведено поважні причини пропуску строку для звернення до суду із цим позовом та долучено належні докази, які підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивачем подано клопотання про поновлення строку для подання позовної заяви, обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду зі позовом, відповідно суд вважає за необхідне поновити строку звернення із вказаним позовом.

Керуючись статтями 240, 258 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити строк ОСОБА_1 зі зверненням до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Рятувально-водолазної служби Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати, належних звільненому працівникові сум.

2. Розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Рятувально-водолазної служби Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати, належних звільненому працівникові сум відкласти на 12 год. 30 хв. 04 липня 2025 року.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 травня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець