ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/827/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/198/24 Категорія: 304090000 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
судді секретарГончар Н. І., Василенко Л.І. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.03.2024 (повний текст складено 22.03.2024, суддя в суді першої інстанції Баранов О. І.) у цивільній справі за позовом кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

у січні 2024 року кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму кредитної заборгованості в розмірі 354267,72 грн та судові витрати, мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як поручителі, не виконали належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у них перед банком утворилася зазначена заборгованість.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.03.2024 виділено в самостійне провадження позовні вимоги кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту.

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.03.2024 позов у справі задоволено та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Кредит-союЗ» заборгованість за Договором кредиту № Зв-0373 від 26.08.2020 станом на 28.11.2023 в сумі 265700,79 грн., з посиланням на обґрунтованість тверджень позивача про невиконання позичальником за кредитним договором своїх зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості, а також на наявність у поручителів обов`язку відповідати за виконання позичальником своїх договірних зобов`язань.

Відповідач ОСОБА_1 після відхилення заяви про перегляд заочного рішення подала на нього 25.03.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідачів заборгованість по тілу кредиту в сумі 110 000 грн, а в іншій частині вимог відмовити.

Зазначає про необхідність відхилення вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам, оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 служать в ЗСУ та в силу приписів ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» їх звільнено від нарахування та сплати відсотків по кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» просила суд апеляційну скаргу відхилити, як необґрунтовану, оскільки відповідач ОСОБА_3 не є позичальником, а поручителем за даним договором кредиту, також він проходив службу в ЗСУ не весь час дії договірних відносин, а в період з 24.02.2022 по 11.07.2022, і потім з 07.09.2024 року по даний час, що вже після звернення до суду з даним позовом. Отже, вважає оспорюване рішення суду законним та належним чином обґрунтованим, яке має бути залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 26.08.2020 між позивачем КС «Кредит-СоюЗ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №Зв-0373, відповідно до умов якого Спілка надає грошові кошти у кредит позичальникові в сумі 110000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов Договору (а.с. 5-6).

Строк дії договору 24 місяці з моменту укладання. Це є строком, в межах якого позичальник повинен повернути кредит відповідно до умов Договору (строк на який надається кредит) (п.7.1. Договору).

На підставі п. 4.1. Договору кредит повертається Спілці рівними частинами, що сплачуються щомісячно (починаючи з наступного місяця після видачі коштів) в числах, що відповідають даті укладення Договору (у місяцях, в яких немає числа що відповідає даті укладення договору в останніх числах таких місяців), та має бути повністю виплачений до закінчення строку, зазначеного в п. 7.1. Договору.

Визначена сторонами процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 41 % річних від суми залишку кредиту, які нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту (п. 4.4. Договору від 26.08.2020 року).

Погоджена сторонами договору відповідальність сторін передбачає можливість стягнення із боржника пені за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка за згодою Спілки може не застосовуватися (п. 6.2. Договору), та обов`язок позичальника на вимогу Спілки сплатити 65 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 6.3. Договору).

Додатками до договору кредиту № Зв-0373 від 26.08.2020 сторонами узгоджені графіки повернення основної суми кредиту та погашення процентів за ним, який змінювався за згодою сторін виходячи зі фактично отриманого розміру кредитних коштів.

Видатковими касовими ордерами від 26.08.2020 на суму 50000 грн., від 27.08.2020 на суму 50000 грн, від 28.08.2020 на суму 10000 грн підтверджено факт надання боржнику ОСОБА_1 кредиту на загальну суму 110000 грн (а.с. 14-16).

Також 26.08.2020 за ОСОБА_1 згідно договору поруки №3в-0373-п від 26.08.2020 поручилась ОСОБА_2 , згідно договору поруки №3в-0373-п/1 від 26.08.2020 ОСОБА_4 , згідно договору поруки №Зв-0373-п/2 від 26.08.2020 ОСОБА_3 (а.с. 10-13) відповідно до умов яких поручитель несе солідарну відповідальність разом з боржником за виконання ним своїх зобов`язань за договором кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти в загальній сумі 110000,00 грн відповідач ОСОБА_1 отримала строком на 24 місяці, що підтверджується заявою-анкетою на отримання кредиту від 26.08.2020 та видатковими касовими ордерами, але свої зобов`язання перед кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» не виконала, що станом на 28.11.2023 призвело до утворення в неї заборгованості в розмірі 354267,72 грн., з яких: 110000,00 грн - непогашена сума за тілом кредиту, 144997,12 грн - проценти за користування кредитними коштами та 99270,60 грн - донараховані проценти за час прострочення на підстава розділу 6 кредитного договору, яким передбачено визначення процентів за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 65 відсотків річних.

Факт укладення та зміст договорів кредиту та поруки, а також належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредиту позичальнику при розгляді справи в апеляційному суді під сумнів не ставиться.

Позивач зазначає, що позичальник свої зобов`язання по договору належним чином не виконала внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яку він просить стягнути в цій справі у солідарному порядку з позичальника та поручителів.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Далі, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит, а також відповідні договори поруки є чинними, недійсними у судовому порядку не визнавалися, сума кредитної заборгованості позичальником наданими доказами не спростовується.

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, а саме наявність чинних кредитного договору та договорів поруки, укладених кредитором з відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач належним чином обґрунтував наявність та розмір кредитної заборгованості, яка підтверджується умовами підписаного сторонами кредитного договору, що має бути стягнута з відповідачів солідарно на його користь.

Надаючи оцінку аргументам скаржника на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 служать в ЗСУ та в силу приписів ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» їх звільнено від нарахування та сплати відсотків по кредиту, апеляційний суд враховує таке.

Згідно ухвали суду першої інстанції від 04.03.2024 позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості виділено в окреме провадження та зупинено провадження у справі в цій частині до припинення перебування ОСОБА_4 в складі ЗСУ.

Відтак позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_4 оскаржуваним заочним рішенням не вирішувалися.

Крім того, згідно довідки на а.с.66 та даних військового квитка на а.с.64 відповідач ОСОБА_3 проходив військову службу з 25.02.2022 по 11.07.2022 включно та на даний час перебуває в складі ЗСУ з 07.09.2024.

Частиною 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Отже, на період проходження позичальником військової служби відсотки за кредитом йому нараховані бути не можуть.

Таким чином оскільки ОСОБА_3 є поручителем за договором ОСОБА_1 , стягнення заборгованості за яким відбувається саме в солідарному порядку, тобто він несе зобов`язання за несплачені позичальником відсотки в тому ж обсязі і на тих же умовах, але при цьому на час проходження цим відповідачем військової служби з 25.02.2022 по 11.07.2022 включно відсотки по кредиту нараховані бути не можуть в силу приписів ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що свідчить про часткову обґрунтованість аргументів скаржника у справі.

Отже у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам по кредиту на суму 110 000 * 0,00112 * 96 днів (з 25.02.2022 по 11.07.2022 включно) = 11 827,20 грн, нараховану на час проходження відповідачем ОСОБА_3 військової служби слід відмовити з цих підстав.

Крім того, апеляційний суд враховує, що борг відповідачам у сумі 99 270,60 грн правомірно нараховано на підставі розділу 6 договору за приписами ст. 625 ЦК України до 24.02.2022 (введення в державі воєнного стану), а відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Відтак до стягнення з відповідачів підлягає кредитна заборгованість у загальній сумі 253 873,59 грн, а в задоволенні вимог про стягнення відсотків по кредиту на суму 11 827,20 грн слід відмовити за безпідставністю вимог.

Також апеляційний суд також звертає увагу на те, що за правовим висновком ВС у постанові від 16.05.2018 у справі №461/5420/14-ц солідарне стягнення суми судових витрат законодавством не передбачено, про що помилково вказав суд першої інстанції, вирішуючи в оскаржуваному рішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.03.2024 у цій справі слід змінити, визначивши суму заборгованості, яка має бути стягнута солідарно з відповідачів на користь позивача у розмірі 253 873,59 грн, та скасувати в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі на 71,66% з кожного з відповідачів пропорційно до задоволеної частки позову на користь позивача має бути стягнуто по 952 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, пропорційно до відхиленої частки позову (28,34%) за апеляційний перегляд справи з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 1694,24 грн судового збору.

Після взаємозарахування на підставі приписів ч.11 ст.141 ЦПК України стягнутих сум судових витрат, остаточно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного окремо на користь кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» слід стягнути по 952 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, та стягнути з кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» на користь ОСОБА_1 742,24 грн судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.03.2024 у даній цивільній справі змінити, визначивши суму заборгованості, яка має бути стягнута солідарно з відповідачів на користь позивача у розмірі 253 873,59 грн, та скасувати в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного окремо на користь кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» по 952 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» на користь ОСОБА_1 742,24 грн судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

У решті заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.03.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.05.2025.

Суддя-доповідач

Судді