Провадження № 2/744/128/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2025 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Смаги С. В.,
при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивачем, ОСОБА_1 , пред`явлено до суду позов до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому позивач просила: 1) Відкрити провадження за даною Позовною заявою. 2) Позовну заяву задовольнити. 3) Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; 4) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір.
В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2021 року у справі №744/572/21 шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 19 грудня 2018 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2394 розірвано. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась спільна дитина - ОСОБА_3 . Вона з відповідачем спільно не проживає, однак спільна неповнолітня дитина проживає разом з нею. За весь час окремого проживання відповідач не надає та не має наміру надавати достатньої матеріальної допомоги щодо утримання дитини. Сума, яку інколи перераховує відповідач для дитини є недостатньою, тому їх спільна дитина потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити необхідний рівень життя для його нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач здорова, молода людина, має можливість працювати, на його утриманні ніхто не знаходиться, саме тому відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Вона, як мати неповнолітньої дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Починаючи з народження дитини вона не мала змоги працювати, оскільки кожного дня займається доглядом за дитиною та її вихованням, стабільних доходів вона не має, тому потребує допомоги від відповідача. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках тощо.
На скільки позивачу відомо, відповідач офіційно працевлаштований та отримує гідну заробітну плату. Будь-які документи щодо отримання заробітної плати її колишнім чоловіком у неї відсутні у зв`язку з відсутністю інформації щодо точного місця його роботи та отриманих доходів. Відповідач, маючи намір створювати сім`ю та мати дітей, повинен був усвідомлювати і про наслідки таких намірів, про економічну нестабільність держави в умовах сьогодення, а саме піклуватися та матеріально забезпечувати тих, хто був його сім`єю, незважаючи на те, що збереження сім`ї було неможливим
На момент звернення до суду між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку. Оскільки, відповідач має можливість працювати та матеріально забезпечений, тому має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Також зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, вона зареєструвала шлюб вдруге, у зв`язку з чим змінила дошлюбне прізвище з «Наральник» на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 10 грудня 2022 року.
Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду подала письмове клопотання, згідно даних якого просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду у цивільній справі, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини 6000 (шість тисяч) гривень, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття;
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, судова повістка про виклик, яка раніше направлялися на адресу повідомленого місця проживання відповідача, повернута до суду з поштовим повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідач своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних обставин.
У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 . Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2021 року шлюб між сторонами, зареєстрований 19 грудня 2018 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2394 було розірвано (а. с.11-12). Від цього шлюбу позивач має сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого є відповідач, який на даний момент проживає з позивачем (копії свідоцтва про народження на а. с. 6). За весь час окремого проживання відповідач не надає та не має наміру надавати достатньої матеріальної допомоги щодо утримання дитини. Сума, яку інколи перераховує відповідач для дитини є недостатньою, тому спільна дитина подружжя потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Позивачу самій важко утримувати дитину, забезпечити необхідний рівень життя для його нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач здорова, молода людина, має можливість працювати, на його утриманні ніхто не знаходиться, саме тому відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач як мати неповнолітньої дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Починаючи з народження дитини позивач не мала змоги працювати, оскільки кожного дня займається доглядом за дитиною та її вихованням, стабільних доходів позивач не має, тому потребує допомоги від відповідача. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках тощо. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує гідну заробітну плату. Будь-які документи щодо отримання заробітної плати відповідачем у позивача відсутні, у зв`язку з відсутністю інформації щодо точного місця роботи відповідача та отриманих доходів. Відповідач, маючи намір створювати сім`ю та мати дітей, повинен був усвідомлювати і про наслідки таких намірів, про економічну нестабільність держави в умовах сьогодення, а саме піклуватися та матеріально забезпечувати тих, хто був його сім`єю, незважаючи на те, що збереження сім`ї було неможливим. На момент звернення до суду між подружжям не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину.
Оскільки, відповідач має можливість працювати та матеріально забезпечений, тому має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Позивач після розірвання шлюбу з відповідачем, зареєструвала шлюб вдруге, у зв`язку з чим змінила дошлюбне прізвище з «Наральник» на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 10 грудня 2022 року.
Частиною 9 статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до частини 4 статті 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень 00 копійок.
Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 23 вересня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Семенівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: С. В. Смага