Справа № 369/2525/25
Провадження №4-с/369/60/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Осіпова В.І.

за участю

представника скаржника Михайлова Д.В.

представника заінтересованої особи Отрощенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Євген Борисович, ОСОБА_2 (стягувач), про визнання визнання дій (бездіяльності) протиправною -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михайленко Д.В., звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. Скарга мотивована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2024р. по справі № 369/7812/24 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках відповідачів усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у межах ціни позову 6296747,14 грн.

В рамках виконавчого провадження, по виконанню постанови Київського апеляційного суду накладено арешт на його грошові кошти, що становлять його заробітну плату та знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК». Вказаний рахунок використовується для зарахування заробітної плати від «ЦОЗ «ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», на підтвердження чого ним подано Довідку АБ «УКРГАЗБАНК» вих. № 5-24/564/2024 від 09.12.2024р. та Виписку по особовому рахунку за період з 01.01.2024р. по 25.12.2024р. від 26.12.2024р. виданої АБ «УКРГАЗБАНК». Про те, що на вказаний рахунок накладено арешт він дізнався, коли не зміг зняти з поточного рахунку заробітну плату, яку він отримує.

30.12.2024р. він, через свого представника, направиви до Приватного виконавця Заяву про зняття арешту з грошових коштів по ВП №76613448, а саме з № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», який використовується для цільового зарахування заробітної плати. Дану заяву Приватним виконавцем отримано 02.01.2025р., що підтверджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення №028 з сайту Укрпошти.

Через відсутність відповіді на вказану заяву, 15.01.2025р. його представником направлено до Приватного виконавця Адвокатський запит з проханням повідомити про результати розгляду заяви про зняття арешту з грошових коштів по ВП № 76613448 від 30.12.2024р. та надати підтверджуючі документи, який отриманий останнім 22.01.2025р.

31.01.2025р., за вих. №76613403/ від 29.01.2025р., у відповідь на зазначений вище Адвокатський запит, на електронну адресу представника надійшов лист, в якому зазначалося, що згідно заяви про зняття арешту з коштів, наданої боржником, не надано ухвали про скасування заходів забезпечення позову, а саме про зняття арешту з коштів та майна боржників. Вважає, що приватним виконавцем грубо порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та його права. Враховуючи наведене вище, він звернувся зі скаргою на дії Приватного виконавця.

Просить суд:

поновити строк для подання скарги на дії приватного виконавця та прийняти її до розгляду;

визнати протиправними дії (бездіяльність) Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий, на умовах Продукт «VIP ЗАРПЛАТНИЙ» в Пакеті «Старт ДРАЙВ VIP ЗП», в АБ «УКРГАЗБАНК», який використовується для отримання заробітної плати, та не зняття з нього арешту за заявою Скаржника.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року відкрито провадження за даною справою, залучено в якості заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 та витребувано у приватного виконавця належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 76613448.

На виконання ухвали від 14.02.2025р., 09 квітня 2025 року до суду приватним виконавцем надні належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №76613448. Письмових заперечень на скаргу від приватного виконавця не надходило.

11 квітня 2025 року представником стягувача ОСОБА_2 адвокатом Отрощенко Ю.М. подано до суду письмові пояснення з приводу поданої скарги. У своїх поясненнях представник заінтересованої особи зауважила, що вважає скаргу безпідставною, необґрунтованою, а факти викладені у скарзі такими, що суперечать дійсним обставинам справи та повністю заперечує проти задоволення скарги з наступних підстав. Виконавцем при накладенні арешту було дотримано усіх вимог Закону України «Про виконавче провадження». Натомість представник Скаржника, безпідставно оскаржує дії Виконавця.

Так, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Виконавець в резолютивній частині постанови зазначив, що арешт накладається «на кошти….крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом…». Тобто, Виконавець захистив права боржника, вказавши, що арешт не накладається на кошти, які містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, доказів того, що від банку надходили документи, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із законом, в матеріалах справи відсутні. Просила відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги наведені в скарзі.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечувала проти доводів, наведених у скарзі, та просила відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги та заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку, що скаргу слід задоволити частково.

Щодо строків звернення до суду з скаргою.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З поданої скарги вбачається, що боржник у виконавчому провадженні після того як дізнався про накладення арешту, вчиняв дії щодо позасудового врегулювання спору з приватним виконавцем, направляв відповідні листи, запити, і відповідь виконавця ним отримана лише 31 січня 2025 року. Враховуючи дані доводи, які не спростовані іншими учасниками, та ці доводи узгоджуються з матеріалами скарги, наявними копіями з матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення до суду на оскарження дій/бездіяльності виконавця є поважними та ці строки підлягають поновленню.

Щодо доводів скарги про протиправність дій/бездіяльності приватного виконавця.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року по справі № 369/7812/24, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у межах ціни позову 6296747 грн. 14 коп.

За заявою ОСОБА_2 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. від 20 листопада 2024 року відкрито виконавче провадження ВП№76613448.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. від 20 листопада 2024 року накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, а також на грошові кошти які знаходяться на всіх рахунках ОСОБА_1 в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми 6296747,14 грн.

На виконання вищезазначеної постанови суду та постанови про арешт Приватним виконавцем направлені лист до відповідних установ, за результатом яких накладено арешт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який знаходиться в АБ «УКРГАЗБАНК».

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 направлено до Приватного виконавця заяву про зняття арешту з грошових коштів по ВП №76613448, а саме з рахунку № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», який використовується для цільового зарахування заробітної плати. Дану заяву приватним виконавцем було отримано 02 січня 2025 року, що підтверджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення №028 з сайту Укрпошти.

Також 15 січня 2025 року, представником скаржника адвокатом Михайленком Д.В. направлено до Приватного виконавця Адвокатський запит з проханням повідомити про результати розгляду заяви про зняття арешту з грошових коштів по ВП № 76613448 від 30.12.2024р. та надати підтверджуючі документи, який отриманий останнім 22.01.2025р., що підтверджується роздруківкою трекінку поштового відправлення №568 з сайту Укрпошти.

31.01.2025р., за вих. №76613403/ від 29.01.2025р., у відповідь на зазначений вище Адвокатський запит, на електронну адресу представника скаржника, надійшов лист від Приватного виконавця в якому зазначалося, що згідно заяви про зняття арешту з коштів, наданої боржником, не надано ухвали про скасування заходів забезпечення позову, а саме про зняття арешту з коштів та майна боржників.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Виконавче провадження як стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» - далі Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів : ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зі змісту постанови про арешт коштів боржника слідує, що накладаючи арешт на кошти, які містяться на рахунках скаржника, приватний виконавець відповідно до вимоги закону в резолютивній частині постанови зазначив, що арешт накладається «на кошти….крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом…».

Тобто, державний виконавець захистив права боржника, вказавши, що арешт не накладається на кошти, які містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Доказів того, що від банку надходили документи, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із законом, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Верховний Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до ч.ч 3, 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 09 вересня 2019 у справі № 913/958/16, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 25 жовтня 2019 року по справі № 37/70 (ЄДРСРУ № 85211554), від 28 жовтня 2019 року у справі № 916/1845/19 (ЄДРСРУ № 85241335).

Абз. 2 ч.2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік рахунків, накладення арешту на які заборонено: забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, рахунки зі спеціальним режимом використання - це рахунки, відкриті у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки". Крім того, слід зазначити, що статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, що у даному випадку не стосується боржника - фізичної особи.

З поданої виписки по особовому рахунку з 01 січня 2024 року по 25 грудня 2024 року, сформованої Соломянським відділенням АБ Укргазбанком вбачається, що на даний рахунок надходять й інші грошові кошти (не лише лікарняні та заробітна плата), зокрема за період дебет (відображаються операції зі списання коштів з поточного рахунку, фіксуються витрати, перекази, комісії, та інші операції, що зменшують залишок на рахунку) становить 926 337,70 грн., а кредит (відображає надходження коштів на поточний рахунок, поповнення рахунку, перерахування коштів від інших, отримання заробітної плати, збільшує залишок на рахунку) становить 847 951,09 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що за вищевказаний період зарплата становила вищевказану суму, інших надходжень на даний рахунок не було.

У довідці АБ Укргазбанк №5-24/564/224 від 09 грудня 2024 року міститься інформація про відкриття поточного рахунку, разом з тим, довідка не містить інформацію про спеціальний режим по даному рахунку.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК» є рахунком зі спеціальним режимом.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд не вбачає незаконності дій приватного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку, який використовується для отримання заробітної плати, та щодо не зняття з нього арешту за заявою скаржника.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 129-1 Конституції України, визначають, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже в даній ситуації виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком(пункти 6, 7, 8, 21 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Судом встановлено, що всі виконавчі дії вчинені згідно Закону України "Про виконавче провадження", в рамках виконавчого провадження № 76613448 від 30.12.2024р. на виконання Постанови Київського апеляційного суду від 29.10.2024р. по справі № 369/7812/24 про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 і знаходяться на усіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах ціни позову 6 296 747, 14 грн.

Також, суд звертає увагу, що відмова в знятті арешту з рахунку скаржника приватним виконавцем була здійснена правомірно, а твердження скаржника та його представника є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Крім того, суд звертає увагу, що на підставі пункту 10-2 розділу XIII (ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ) Закону України "Про виконавче провадження", нова редакція якого набрала чинності 06.05.2023р., фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Як встановлено судом скаржник не звертався із відповідною заявою про виокремлення такого рахунку до Приватного виконавця, а звернувся із заявою про скасування арешту з такого рахунку.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі в тому числі у визнанні протиправною дії/бездіяльності виконавця в частині накладення/не зняття арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК».

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 18, 52, 63 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 4 ст. 263, ст.ст. 447- 453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Євген Борисович, ОСОБА_2 (стягувач), про визнання визнання дій (бездіяльності) протиправною задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 строки на звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 27 травня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ