ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4483/25 Справа № 191/343/24 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Романченко Олексій Михайлович на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача (суддя першої інстанції (Порошина О.О.),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року провадження по цивільній справі № 191/343/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави: судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Із вказаною ухвалою в частині відмови у стягненні витрати на правничу допомогу не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника Романченка О.М., подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вона в оскаржувані частині постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження доказів у справі.

Скаргу мотивує тим, що заява про розподіл судових витрат була подана до суду 17 жовтня 2024 року та станом на день подання цієї заяви позивачем вказаний гонорар сплачено не було, оскільки відповідно до п. 2 та п. 5 Додаткової угоди № 1 від 16.01.2024 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 гонорар у розмірі 20000,00 гривень, мав бути сплачений у строк до 17 листопада 2024 року. Саме тому станом на момент подання цієї заяви до суду позивач не міг фактично надати відповідні докази.

Крім того, наголошує на тому, що питання оплати гонорару Адвокатського бюро взагалі не піднімалось під час судового засідання 06.02.2025, що підтверджується протоколом судового засідання від 06.02.2025.

ОСОБА_2 просив ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні правничої допомоги скасувати та стягнути на користь позивача 20000 грн.

Від представника АТ «Державний ощадний банк України» - Марухевича В.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що вона не підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній доводи є помилковими, безпідставними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи.

Вказує, що представником позивача не надано доказів оплати послуг адвоката, просив ухвалу в оскаржуваній частині залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 Романченко О.М. у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» - Марухевич В.Є. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу в оскаржуваній частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні стягнення правничої допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що представником позивача не було надано докази такої оплати.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. (Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв адвокат Романченко О.М., на підставі ордера на надання правничої допомоги Серія АХ, №1157632 від 24.01.2024 року.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2023 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 78/11-2023. На виконання п. 6.2. даного договору 16 січня 2024 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 року.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 Адвокатське бюро «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в рамках цивільної справи про захист прав споживачів, а саме зобов`язання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звільнити Клієнта від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит на придбання нерухомості № 24-020 від 23.12.2021 року.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 1 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає (за необхідності): підготовка та подання до суду позовної заяви, підготовку і подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, підготовка та подання до суду клопотань про долучення доказів, надання суду відповідних доказів, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи.

Також матеріалами справи встановлено, що 17 жовтня 2024 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт № 1 до Договору № 78/11- 2023 від 11.11.2023, відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до п. 1, 8 Додаткової угоди № 1 від 16.01.2024 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області при розгляді справи № 191/343/24 за позовом Клієнта до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, а саме зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звільнити ОСОБА_1 як позичальника за договором про споживчий кредит на придбання нерухомості № 24-020 від 23.12.2021, предметом забезпечення за яким є нерухоме майно, що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 1 пункту 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме: квартира АДРЕСА_1 відповідно до умов іпотечного договору від 23 грудня 2021 року № 2404, від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит (основної суми кредиту, процентів, комісій та інших платежів), у тому числі нарахованого, але не сплаченого до дня отримання заяви про призупинення сплати грошового зобов`язання, з робочого дня, наступного за днем отримання Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» як кредитором заяви ОСОБА_1 від 04.05.2023, на строк до дев`яностого дня включно після дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні або до дня подання підтвердних документів.

Зокрема, Адвокатським бюро «Олексія Романченка» було підготовлено позовну заяву про захист прав споживачів від 24.01.2024, пояснення від 05.02.2024 на ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 26.01.2024, пояснення від 18.02.2024 на ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 09.02.2024, заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 25.02.2024, відповідь на відзив від 10.03.2024, клопотання про долучення доказів від 06.08.2024, Заява про розподіл судових витрат від 17.10.2024, взято участь у у трьох судових засіданнях по справі.

Згідно із п. 2 та п. 5 Додаткової угоди № 1 від 16.01.2024 до Договору № 78/11-2023 від 11.11.2023 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції становить 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 17 листопада 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки здійснювала адвокат Парханова О.І. на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.09.2022 року № 0909/2022, ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу від 09.09.2022 року. Згідно з п.3.2 вказаного вище договору, розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у додатку №1 до цього договору.

Відповідно до додатку №1 від 06.06.2023 року, сторонами узгоджено, що вартість наданих послуг складатиме 20 000 грн.

Згідно акта №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 19.06.2023 року, підготовка позовної заяви до суду, сторони підтвердили, що послуги надані якісно, в повному обсязі та у строк, визначений договором, за надані послуги клієнт сплачує адвокату 8000 грн. протягом трьох днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.

Згідно акта № 2 приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.10.2023 року, участь в судовому засіданні 02.10.2023 року, сторони підтвердили, що послуги надані якісно, в повному обсязі та у строк, визначений договором, за надані послуги клієнт сплачує адвокату 2 500 грн протягом трьох днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.

Згідно акта № 2/1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 14.11.2023 року, участь в судовому засіданні 13.11.2023 року та консультація клієнта з приводу призначення експертизи, сторони підтвердили, що послуги надані якісно, в повному обсязі та у строк, визначений договором, за надані послуги клієнт сплачує адвокату 4500 грн протягом трьох днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.

Згідно акта №3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.04.2024 року, участь в судовому засіданні 25.04.2024 року, сторони підтвердили, що послуги надані якісно, в повному обсязі та у строк, визначений договором, за надані послуги клієнт сплачує адвокату 2500 грн. протягом трьох днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.

Згідно акта №4 приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.04.2024 року, участь в судовому засіданні 20.06.2024 року, сторони підтвердили, що послуги надані якісно, в повному обсязі та у строк, визначений договором, за надані послуги клієнт сплачує адвокату 2500 грн протягом трьох днів з дня винесення рішення судом першої інстанції.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі №750/10242/20.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами ВС у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

Так, матеріалами справи встановлено, що представником позивача у ході розгляду справи у суді першої інстанції було надано вищевикладений перелік правничої допомоги, а тому колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів оплати адвокатських послуг недоречним та таким, що суперечить викладений правовим висновкам Верховного Суду, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із частковим задоволенням заяви представника ОСОБА_1 Романченка О.М. про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., оскільки саме така сума буде відповідати критерію співмірності та обсягу наданої адвокатом роботи.

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, часом витраченим на їх виконання, заперечення відповідача на понесені витрати, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення із АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 , 4000 грн. понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Романченко Олексій Михайлович задовольнити частково.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року в оскаржуваній частині скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи