Справа № 201/1866/25
Провадження № 2/201/1982/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

13.02.2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Про смерть батька позивачка випадково дізналася лише 30.11.2024р. від своєї тітки ОСОБА_3 (рідної сестри батька), з якою позивачка не має тісних стосунків, після чого одразу звернулася до нотаріуса. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме, 69/200 частки буд. АДРЕСА_1 .

07.12.2024р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевої Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька на підставі чого 07.12.2024р. було відкрито спадкову справу №46/2024.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевої Л.В. від 18.01.2025р. №_15/02-31 позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. З цієї постанови також вбачається, що відповідно до інформаційної довідки №79454523 від 07.12.2024р. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 раніше не відкривалася, з заявою про прийняття спадщини до будьякого приватного нотаріуса/державної нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Тривалий час позивачці не було відомо про смерть батька, оскільки вони проживали окремо, з батьком та членами його родини, позивачка взагалі не спілкувалася, зв`язок між ними був втрачений, коли позивачці було ще 3 роки, після того як 03.11.1987р. між батьками було розірвано шлюб. З того часу батько став проживати окремо, будь-яку допомогу позивачці не надавав, її життям не цікавився, участі у вихованні позивачки не приймав, тому позивачку самостійно виховувала мати. У зв`язку з наведеними обставинами, позивачка не спілкувалася з батьком взагалі, як і з членами його родини, комунікація між ними була відсутня, через що тривалий проміжок часу позивачці не було і вочевидь, зважаючи на викладене, не могло бути відомо про його смерть.

Також позивачка просила врахувати і ту обставину, що починаючи з 03.11.2021р. її матері ОСОБА_4 , з якою вони проживають разом та за якою позивачка постійно здійснює догляд та допомагає, встановлено 2 групу інвалідності. З 01.12.2022р. інвалідність встановлена безстроково.

Враховуючи вищевикладене, просила визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.02.2025р. відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 25).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.03.2025р. витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевої Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи № 46/2024, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація в Спадковому реєстрі № 73413158 від 07.12.2024р. (а.с. 39).

Підготовче засідання у справі закрите 29.04.2025р. та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 78).

29.04.2025р. від позивачки надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу за її відсутності та без технічної фіксації (а.с. 80).

29.04.2025р. від представника відповідача Дніпровської міської ради Дикої Н.В. (діє на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань а.с. 70) надійшла заява, в якій представник відповідача просила суд розглядати справу за відсутності представника відповідача, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів, що знаходяться у справі (а.с. 69).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

21.10.1983р. батьками позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьком якої в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 23.10.1984р. записано ОСОБА_2 (а.с. 12).

03.11.1987р. батьки позивачки розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с. 16).

ОСОБА_2 є власником 69/200 часток, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-50, виданого 17.04.2019р. державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Парусникова-Сімин І.О., що підтверджується копією інформації про нерухомість, реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 29.04.2022р. Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 1199 (а.с. 13).

Згідно копій довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №142484 та серії 12ААГ №175194 з 03.11.2021р. матері позивачки ОСОБА_4 , встановлено 2 групу інвалідності, з 01.12.2022р. інвалідність встановлена безстроково (а.с. 14-15, 18).

Позивачка вказує, що 30.11.2024р. вона випадково дізналася про смерть батька від своєї тітки ОСОБА_3 .

З метою отримання спадщини 07.12.2024р. ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса (а.с. 43).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевої Л.В. від 18.01.2025р. №_15/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, адже спадкоємцем не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті спадкодавця (а.с. 20-21, 67).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У частині 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними (див. постанову Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23).

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21).

Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 706/275/22 (провадження № 61-12010св23)).

Не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: незнання про смерть спадкодавця; юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, установлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність позивачки про смерть батька не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20, від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 07 грудня 2022 року у справі № 399/570/21, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18.

Щодо тієї обставини, що позивачка проживає разом зі свою матір`ю ОСОБА_4 та постійно здійснює за нею догляд у зв`язку з її станом здоров`я (з 01.12.2022р. ОСОБА_4 встановлено 2 групу інвалідності безстроково), суд зазначає, що позивачкою не долучено відповідних доказів на підтвердження цих обставин. Позивачкою долучено тільки копії довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №142484 та серії 12ААГ №175194, доказів що позивачка проживає саме з матір`ю та здійснює за нею догляд суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини не є поважними, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 26 травня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова