ЄУН № 201/4639/24
Провадження № 2/201/364/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

за участі адвокатів Кіряхно ОВ., Негробова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 14.09.2023 р. в районі буд. № 35-а по вул. Володимира Вернадського в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: BMW X5 р.н. НОМЕР_1 , яким керувала позивач ОСОБА_1 , що належить їй на праві власності та Fiat 500Е р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023 р. у справі № 201/11981/23 відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року (справа № 201/11981/23, провадження № 33/803/2590/23) вищевказану постанову було залишено без змін.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ), виданого ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».

На підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу було складено страховий акт та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» 02.02.2024р. було виплачене позивачу страхове відшкодування в розмірі 126 200,00 грн з вирахуванням франшизи у розмірі 2 500,00 грн.

У відповідності до висновку експерта № EYs 190224 автотоварознавчої експертизи щодо визначення матеріальних збитків, у зв`язку з аварійними пошкодженнями, заподіяними автомобілю BMW X5 д.н. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 становить 675 993,63 грн. Вартість матеріальних збитків з технічної точки зору, заподіяної власникові автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 на момент проведення дослідження становить 306 603,01 грн. За вищенаведене експертне дослідження у відповідності до Договору № 120224/1 від 19 лютого 2024 року, та АКТу прийому - передачі виконаних робіт, позивачка сплатила 6 500,00 грн.

Відповідно до АКТу виконаних робіт № IN 000023236 від 27.09.2023 року офіційного дилера BMW, послуги по складанню попереднього кошторису, зняття і встановлення облицювання бампера спереду, перевірка за допомогою діагностичної та інформаційної системи, зняття і встановлення фари праворуч було сплачено 9 945,00 грн.

Позивач відремонтувала автомобіль BMW X5 д.н. НОМЕР_1 за власні кошти. У відповідності до Договору наряд-замовлення на роботи № 10262 від 22.02.2024 року: загальна вартість ремонтних робіт склала 67 025,00 грн; загальна вартість запасних частин склала 239 775,00 грн; всього вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 306 800,00 грн.

Позивач зазначила, що оскільки вина відповідачки щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, а страхове відшкодування не в повній мірі покрило понесені витрати на ремонт, транспортування, розборку-зборку, експертні дослідження тощо, тому вона вважає, що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 199 545,00 грн.

Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 23.05.2024р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

08.07.2024р. від представника відповідача адвоката Негробова О.В. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Сторона відповідача не погодилась із пред`явленими позовними вимогами та вказала, що вони є передчасними, оскільки станом на день настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 211287682, була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» на суму 157 500,00 грн (ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну з вирахуванням франшизи), тому на думку відповідача у позивача відсутні законні підстави стягувати з Відповідача шкоду в межах ліміту відповідальності за шкоду, спричинену майну з вирахуванням франшизи, а пред`явлені позовні вимоги ставлять під сумнів доцільність існування самого інституту страхування цивільно-правової відповідальності в цілому.

Також стороною відповідача було зазначено, що відсутні підстави для відшкодування позивачеві ПДВ, оскільки жодних документів на підтвердження реально понесених витрат позивачем надано не було. Також позивач не надала належних документів на підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту, обсягу виконаних ремонтних робіт. Позивач при зверненні до суду із вимогою про відшкодування їй витрат на відновлювальний ремонт не надала жодних належних доказів (в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України) на підтвердження своїх витрат на проведення та оплату відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 , а визначити розмір реальних збитків, спричинених позивачу, можливо лише на підставі документів станції технічного обслуговування, на якій здійснювався ремонт пошкодженого транспортного засобу BMW X5 р.н. НОМЕР_1 . Також відповідач реалізувала своє право, передбачене ст. 93 ЦПК України та поставила позивачеві письмові питання.

08.07.2024р. від представника відповідача адвоката Негробова О.В. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів, а саме документів щодо страхового випадку, документів та інформації, що пов`язані зі зверненням потерпілої сторони до страховика, а також зі здійсненням ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» розрахунку сплаченого страхового відшкодування, оскільки на його запит таких документів не було надано, вважає, що зазначені документи необхідні для встановлення обставин, які необхідні для розгляду справи на підставі дослідження всіх можливих доказів.

21.08.2024р. від представника позивача адвоката Плотниченка Д.Г. надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що позивачем вірно обрано належний спосіб захисту порушеного права, оскільки в спірних правовідносинах виплаченого страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, а тому особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. В даному випадку доводи представника відповідача, які він обґрунтовує наведеними ним рішеннями Верховного Суду, є помилковими, оскільки фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, у даній справі та у справах, що наведені представником відповідача, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин, з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

18.09.2024р Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив витребувати ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» докази згідно клопотання представника відповідача.

14.10.2024р. через підсистему «Електронний суд» від ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» надійшла заява на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2024р. Страховик повідомив, що відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 03.01.2024 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2 500,00 грн) в розмірі 126.200,00 грн. Також вищевказаною заявою погоджено наступне: здійснення Страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї Заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням Страховиком своїх зобов`язань перед Заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та Заявник не матиме жодних претензій до Страховика стосовно означеного страхового випадку; розмір (сума) страхового відшкодування Страховиком та Заявником взаємно погоджено; Страховик і Заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. 02.02.2024 р. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», керуючись ст. 36 Закону № 1961-IV, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 126.200,00 грн. на реквізити зазначені у заяві про страхове відшкодування, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Погоджений розмір страхового відшкодування було сплачено на реквізити, зазначені у заяві на виплату страхового відшкодування, без проведення оцінки/експертизи в порядку п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV. Таким чином, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі та у відповідності до положень Закону № 1961-IV. Також ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» разом із заявою надало кольорові фото пошкодженого транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3 ; акт огляду пошкодженого транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_3 ; заяву на виплату страхового відшкодування від 03.01.2024 р.

11.11.2024р. від представника відповідача адвоката Негробова О.В. через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення. Представник відповідача підтримав доводи, викладені раніше у відзиві на позовну заяву та зазначив також, що позивач погодилась із переліком та обсягом пошкоджень, зафіксованих у акті огляду від 27.09.2023 р., складеного представником ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» Дербас Ю.Ю., а на підставі цього акту страховиком було розраховано суму страхового відшкодування в розмірі 126 200,00 грн, яка була сплачена страховиком Позивачеві, із яким позивач також погодилась. Обсяг робіт та необхідних для їх виконання матеріалів узгоджується та є цілком аналогічним до обсягу пошкоджень, зафіксованих у акті огляду від 27.09.2023 р, наданому ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», а витрати позивача на оплату ремонту автомобіля згідно наданих нею документів майже втричі перевищують попередньо узгоджену із Позивачем суму страхового відшкодування, розраховану на підставі акта огляду від 27.09.2023 р.

Зі змісту фотододатків до висновку експерта № ЕУs190224 вбачається, що зафіксований станом на день огляду судовим експертом Мазуреком О.А. (19 лютого 2024 року) показник одометра 89 580 км, а у акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 27.09.2023 р. та на кольорових фото пошкодженого транспортного засобу BMW р.н. НОМЕР_3 вказано, що показники одометра дорівнюють 89 554 км, тому неможливо однозначно впевнитись у тому, що під час огляду судовим експертом ОСОБА_3 транспортного засобу BMW X5 р.н. НОМЕР_1 автомобіль знаходився у такому ж стані, як і після настання дорожньо-транспортної пригоди, відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що проїхавши 26 км автомобіль не отримав інших пошкоджень, неможливо достовірно встановити які саме пошкодження були отримані автомобілем у результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, а які за наступні 26 км, які проїхав автомобіль у період з 27.09.2023 р. до 19.02.2024 р., тому розрахунки, викладені у висновкові експерта № ЕУs190224 не можуть бути взяті до уваги під час вирішення питання про відшкодування позивачеві збитків.

Представник відповідача зазначив, що відсутні підстави для стягнення з Відповідача вартості відновлювального ремонту на підставі вищезгаданих документів про ремонт автомобіля включно із податком на додану вартість, оскільки ФОП ОСОБА_4 не є платником ПДВ та надав відповідні докази для підтвердження вказаних обставин.

Також представник відповідача просив суд врахувати, що позивач на підставі відповідного договору відчуження нерухомого майна (електронного договору купівлі-продажу) продала належний їй транспортний засіб BMW X5 р.н. НОМЕР_1 іншій фізичній особі, однак приховала цю обставину від суду, такими діями позивач намагалась ввести суд в оману.

11.11.2024р. від представника позивача адвоката Плотниченка Д.Г. надійшла заява про долучення до матеріалів справи №201/4639/24 у якості доказів копій: адвокатського запиту від 30.10.2024 року, договору наряд-замовлення №10262 від 22.02.2024 року та акту наданих послуг №3424 від 08.04.2024 року.

12.11.2024 р. представником відповідача адвокатом Негробовим О.В. було заявлено клопотання про витребування доказів.

23.12.2024р. представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Негробовим О.В. подано уточнене клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати у ФОП ОСОБА_4 , Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) документи та інформацію.

23.12.2024р. представник позивача подав до суду клопотання в якому просив відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів у зв`язку з тим, що витребувані документи та інформація не є предметом доказування.

23.12.2024р. представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив уточнене клопотання про витребування доказів задовольнити та провести судове засідання без його участі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2024р. клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Негробова Олександра Вікторовича про витребування доказів було задоволене.

17.01.2025р. від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) надійшли витребувана інформація та документи: копія електронного договору купівлі-продажу № 3245/2024/4522818 від 01.05.2024 р.

21.01.2025р. від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» надійшли витребувана інформація та документи: виписка по рахунку ФОП ОСОБА_4 за період з 22.02.2024 по 08.04.2024 р.

13.03.2025р. від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов лист на виконання вимог ухвали про витребування доказів, у якому містилась витребувана інформація.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

14 вересня 2023 року в районі буд. № 35-а по вул. Володимира Вернадського в м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: BMW X5 р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 , що належить їй на праві власності та Fiat 500Е р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2023 р. у справі № 201/11981/23 відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року (справа № 201/11981/23, провадження № 33/803/2590/23) вищевказану постанову було залишено без змін.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ), виданого ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 160 000,00 грн, франшиза 2 500,00 грн.

За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу було складено страховий акт та 02.02.2024р. здійснило на рахунок позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 126 200,00 грн.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків, що були заподіяні майну позивача, вона звернулась до судового експерта Мазурека Олександра Адольфовича, який склав висновок експерта № EYs 190224 автотоварознавчої експертизи щодо визначення матеріальних збитків, у зв`язку з аварійними пошкодженнями, заподіяними автомобілю BMW X5 д.н. НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 становить 675 993,63 грн, вартість матеріальних збитків з технічної точки зору, заподіяної власникові автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 на момент проведення дослідження становить 306 603,01 грн. За вищенаведене експертне дослідження у відповідності до Договору № 120224/1 від 19 лютого 2024 року, та АКТу прийому - передачі виконаних робіт, позивачка сплатила 6 500,00 грн.

Позивач звернулась до офіційного дилера BMW для складання попереднього кошторису, зняття і встановлення облицювання бампера спереду, перевірки за допомогою діагностичної та інформаційної системи, зняття і встановлення фари праворуч, витрати на що відповідно до АКТу виконаних робіт № IN 000023236 від 27.09.2023 року склали 9 945,00 грн.

Позивачем, як власницею пошкодженого автомобіля, було прийняте рішення про ремонт автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 , відповідно до Договору наряд-замовлення на роботи № 10262 від 22.02.2024 року: загальна вартість ремонтних робіт склала 67 025,00 грн; загальна вартість запасних частин склала 239 775,00 грн; всього вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 306 800,00 грн.

Отже, позивач вважає, що оскільки нею понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримане страхове відшкодування, то їй підлягає відшкодуванню грошова сума в розмірі 199 545,00 грн, яка складається з різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля BMW X5 д.н. НОМЕР_1 в розмірі 306 800,00 грн та сумою сплаченого ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» страхового відшкодування в розмірі 126 200,00 грн, враховуючи витрати позивача на роботи по діагностиці, розборці та зборці автомобіля в розмірі 9 945,00 грн, франшизу, що не була відшкодована страховою компанією в розмірі 2 500,00 грн та витрати на проведення експертного дослідження вартості відновлювального ремонту та збитків в розмірі 6 500 грн.

Суд не може цілком погодитись із правовою позицією позивача у цій справі з огляду на такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV зазначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За змістом статті 22, 1166, 1192 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи № 760/6034/16-ц (постанова від 15.02.2023) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Всебічність та повнота, зокрема, передбачають з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності у будь-якого доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Крім того, Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

У постанові від 21 березня 2018 року у справі № 569/13697/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 333/2096/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95-цс-20).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, про що вказано у постанові Великої Палати Верхового Суду від 04.07.2018 р., справа № 755/18006/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 715/2489/22.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач погодилась із переліком та обсягом пошкоджень, які зазначені у акті огляду від 27.09.2023 р., складеного представником страховика ОСОБА_5 , власноруч підписавши його. На підставі цього акту і було розраховано сплачену позивачеві суму страхового відшкодування (126 200,00 грн), із якою вона також погодилась, що підтверджується підписаною нею заявою від 03.01.2024 р.

Суд бере до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що позивач, пред`являючи позовні вимоги до відповідача на суму 199 545,00 грн не врахувала, що станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно полісу № 211287682 на суму 157 500,00 грн (ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну з вирахуванням франшизи). Пред`явлені позовні вимоги ставлять під сумнів доцільність існування самого інституту страхування цивільно-правової відповідальності в цілому, оскільки заподіяні позивачеві збитки можуть бути покриті страховим відшкодуванням на суму 157 500,00 грн, однак позивач не наполягала на проведенні експертизи, погодилась із отриманою сумою страхового відшкодування в розмірі 126 200,00 грн та не пред`являла жодних позовних вимог до страховика ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 р. у справі № 550/936/18 та в додаткових постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.02.2022 р. у справі № 904/5726/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19.

Згідно з постановою Верховного суду від 25.03.2019 р. у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Це також підкреслено і в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно якого якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані.

Для підтвердження понесених витрат на оплату робіт по діагностиці, розборці та зборці автомобіля позивач надала копію акту виконаних робіт № 1N000023236 від 27.09.2023 року АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК, а для підтвердження витрат на оплату ремонту: копію договору наряд-замовлення № 10262 від 22.02.2024, копію переліку запасних частин після дефектування до замовлення-наряду 10262, копію акта наданих послуг № 3424 від 08.04.2024 року, які були складені ФОП ОСОБА_4 , згідно яких: вартість робіт склала 67 025,00 грн, вартість матеріалів 239 775,00 грн, а всього 306 800,00 грн.

Разом із цим суд зауважує, що акт виконаних робіт/наданих послуг це первинний документ, який відображає факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг. При цьому суд враховує, що стороною позивача не була надана відповідь на письмові питання відповідача щодо виконаного ремонту її пошкодженого автомобіля BMW X5 р.н. НОМЕР_1 .

У матеріалах справи наявна виписка по рахунку ФОП ОСОБА_4 у АТ «Укрсиббанк» за період з 22 лютого 2024 року по 08 квітня 2024 року включно, яка не містить жодних згадок про оплату позивачем послуг по виконанню відновлювального ремонту BMW X5 р.н. НОМЕР_1 , або оплату послуг з ремонту автомобіля за договором нарядом-замовленням № 10262, або доказів надходжень грошових коштів на суми: 67 025,00 грн, 239 775,00 грн або 306 800,00 грн.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на виконання вимог ухвали про витребування доказів також надало інформацію щодо того, що будь-які розрахункові документи, електронні фіскальні звіти, електронні фіскальні звітні чеки тощо, які містять інформацію про розрахункові операції, здійснені ФОП ОСОБА_4 у період з 22 лютого 2024 року по 08 квітня 2024 року включно на суми: 67 025,00 грн, 239 775,00 грн або 306 800,00 грн, або які містять відомості про надання послуг з ремонту автомобіля BMW X5 р.н. НОМЕР_1 , або про надання послуг з ремонту автомобіля за договором нарядом-замовленням № 10262 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надходили.

Тобто матеріалами справи не підтверджується, що позивач здійснювала ФОП ОСОБА_4 оплату за послуги з ремонту свого пошкодженого автомобіля BMW X5 р.н. НОМЕР_1 . Також матеріали справи не містять доказів оплати позивачем робіт по діагностиці, розборці та зборці автомобіля згідно акту виконаних робіт № 1N000023236 від 27.09.2023 року АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК на суму 9 945,00 грн.

Верховний Суд у постанові від 06 липня 2018 року (справа № 924/675/17) також зазначив, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. А тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Суд критично ставиться до наданих позивачем доказів оплати ремонту пошкодженого автомобіля BMW X5 р.н. НОМЕР_1 також і з тих підстав, що з їх змісту неможливо однозначно встановити, чи містять вказані в них суми вартості робіт, запчастин та загальна сума вартості ремонту податок на додану вартість (ПДВ): у договорі наряд-замовлення № 10262 від 22.02.2024 вказані суми 67 025,00 грн, 239 775,00 грн та 306 800,00 грн як такі, що включають ПДВ, натомість у акті наданих послуг № 3424 від 08.04.2024 року, зазначено, що загальна вартість робіт (послуг) склала 306 800,00 грн без ПДВ.

Судом також враховано, що під час розгляду справи жодних клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру збитків, заподіяних в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, стороною позивача не заявлялось.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у постановах від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначив, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

У ч. 1 ст. 1192 ЦК України зазначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», саме потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц. У цьому рішенні зокрема вказано, що системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Оскільки, автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2022 р. (справа № 638/10072/17).

Суд зауважує, що згідно правил ст.ст. 22, 1192 ЦК України, а також враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду, в цьому випадку для визначення розміру збитків, заподіяних позивачеві в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, варто керуватись саме розміром фактичних витрат потерпілої сторони на виконання відновлювального ремонту транспортного засобу, тобто фактично понесених нею реальних збитків. Натомість оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували факт оплати позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_4 або будь-якої іншої установи/організації, послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу BMW X5 р.н. НОМЕР_1 та/або наданих робіт по діагностиці, розборці та зборці автомобіля, то відшкодування таких витрат є безпідставним.

Разом із цим, оскільки транспортний засіб BMW X5 р.н. НОМЕР_1 було фактично відновлено, то розрахований судовим експертом Мазуреком О.А. розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу BMW X5 р.н. НОМЕР_1 , викладений у висновку експерта № ЕУs190224, також не підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи, оскільки містить розрахункові значення витрат, які можуть бути понесені потерпілою стороною, натомість цей висновок жодним чином не підтверджує реально понесені позивачем збитки на ремонт пошкодженого автомобіля.

Натомість на підставі наявних у матеріалах справи доказів суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, як винуватиці ДТП, матеріальних збитків (франшизи) згідно полісу № в розмірі 2 500,00 грн.

Щодо вирішення питання про стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд здійснює розрахунок понесених позивачем витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог таким чином: частка задоволених позовних вимог складає 1,25% (2 500,00 грн х 100 % : 199 545,00 грн = 1,25 %), а тому судовий збір, який покладається на відповідача ОСОБА_2 становить 24,94 грн (1 995,45 грн х 1,25 % : 100 % = 24,94 грн).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнитичастково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки (франшизу за полісом ОСЦПВ № 211287682) в розмірі 2 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 24,94 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. Повний текст рішення буде складений впродовж 5 днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д.О. Покопцева