УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 331/5320/18

провадження № 61-2851ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду від 03 вересня 2024 року та ухвалу Апеляційного суду м. Запоріжжя про відсутність рішення від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 березня 2025 року № 7020/0/220-25, 06 березня 2025 року № 7022/0/220-25, 06 березня 2025 року № 7023/0/220-25, 06 березня 2025 року № 7041/0/220-25, 12 березня 2025 року № 7749/0/220-25, 12 березня 2025 року № 7750/0/220-25, 13 березня 2025 року № 7873/0/220-25, 17 березня 2025 року № 8105/0/220-25, 17 березня 2025 року № 8230/0/220-25, 19 березня 2025 року № 8576/0/220-25, 24 березня 2025 року № 9112/0/220-25 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційні скарги на судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме вказавши судові рішення, які вона просить скасувати, сплатити судовий збір та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень); клопотання особи, яка подає скаргу; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується (частина друга статті 392 ЦПК України).

На виконання ухвали Верховного Суду від 28 березня 2025 року особою, яка подала касаційні скарги, у квітні 2025 року подано заяву про усунення недоліків, у якій зазначено, що вона оскаржує ухвалу Жовтневого районного суду від 03 вересня 2024 року та ухвалу Апеляційного суду м. Запоріжжя про відсутність рішення від 05 серпня 2019 року в матеріалах справи та просить звільнити її від сплати судового збору, оскільки сума судового збору перевищує 5% доходу за попередній період.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 і про забезпечення доказів відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційних скарг, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2025 року особою, яка подала касаційні скарги, надано заяву на усунення недоліків у якій зазначає, що сума судового збору перевищує 5% доходу за попередній період. Інші документи надасть у засіданні рішення оскаржується від 05 серпня 2019 року Жовтневого районного суду м Запоріжжя. Додатки копія звітності податкової за попередній період. Інші документи у матеріалах справи.

Разом з тим, ухвала Верховного Суду від 28 березня 2025 року не виконана.

Касаційні скарги не можуть бути прийняті до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційних скарг, крім того надав заяву про усунення недоліків без виправлення.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Заявнику надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак він не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з метою захисту своїх прав, а задля досягнення сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Враховуючи, що заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційних скарг, крім того надав усунення недоліків без виправлення, станом на 19 травня 2025 року, не виконано вимог ухвали Верховного Суду 28 березня 2025 року, скарги вважаються неподаними і повертаються заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційних скарг без руху такі вважаються неподаною та повертаються.

Повернення скарг не перешкоджають повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх повернення.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду від 03 вересня 2024 року та ухвалу Апеляційного суду м. Запоріжжя про відсутність рішення від 05 серпня 2019 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар