ПО СТ АН ОВ А

ІМ ЕН ЕМ У К Р А Ї НИ

21 травня 2025 року м. Київ

Справа № 758/159/25

Провадження № 22-ц/824/8744/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 21 травня 2025 року

Повний текст постанови складено 22 травня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

учасники справи: заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Бардадимом Русланом Володимировичем на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Будзан Л.Д., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт, що особа з анкетними даними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловіком, а також встановити факт, що анкетні дані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належать одній і тій же особі.

Заяву обґрунтовує тим, що 26 жовтня 1974 року, між нею - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено шлюб, який зареєстровано відділом запису актів громадянського стану Київської міської ради, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу від 26.10.1974, серії НОМЕР_1 .

Після реєстрації вказаного шлюбу, їй привласнено прізвище чоловіка - ОСОБА_4 .

В довідці про привласнення її чоловікові ідентифікаційного номеру платника податків: НОМЕР_2 , його дані вказані, як: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В паспорті радянського зразка, серії НОМЕР_3 , її чоловіка, його дані українською мовою зазначено, як ОСОБА_2 .

Однак, у подальшому, при заміні паспорту радянського зразка на паспорт громадянина України, серії НОМЕР_4 , виданого, 03.02.2000, Подільським РУ ГУ МВС України, анкетні дані її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були змінені на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, фактично вказані анкетні дані належать одній і тій же особі - її чоловікові і відрізняються тільки однією літерою в його прізвищі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер.

У свідоцтві про смерть від 13.08.2024, серії НОМЕР_5 , виданого Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прізвище померлого чоловіка, на підставі даних його паспорту, зазначено, як ОСОБА_4 , у зв`язку з чим виникли розбіжності між його та її прізвищем.

Після смерті останнього, ОСОБА_1 звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, але, у зв`язку із розбіжністю у зазначенні її прізвища ( ОСОБА_4 ) з прізвищем чоловіка ( ОСОБА_4 ) у свідоцтві про його смерть, матеріалах його електронної пенсійної справи в ГУ ПФУ в Харківській області та в документах про його реєстрацію, мені було відмовлено в оформленні вказаної пенсії, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № '13 від 19.12.2024.

Змінити, уповноваженими органами та установами, будь-які установчі анкетні дані мого чоловіка, на даний час, не виявляється можливим, у зв`язку з його смертю.

Виходячи зі змісту рішення № 13 від 19.12.2024 ГУ ПФУ в Харківській області, підставою для відмови призначення пенсії в разі втрати годувальника став сумнів, що особа з анкетними даними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловіком, тобто сумнів в родинних відносинах.

Дані факти необхідно встановити у зв`язку з необхідністю нарахування Головним управлінням ПФУ в Харківській області та отримання мною пенсії у разі втрати годувальника

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж самою особою буде пов`язане з вирішенням спору про право на отримання пенсії по втраті годувальника, існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Бардадим Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції надано не вірну оцінку обставинам справи щодо наявності або можливого виникнення та розв`язання у подальшому спірних правовідносин між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника.

Вказує на те, що ГУ ПФУ в Харківській області відмовило ОСОБА_1 в оформлені пенсії в разі втрати годувальника не з підстав відсутності у неї права на вказану пенсію, а лише з підстав невстановленого факту належності анкетних даних ОСОБА_2 та ОСОБА_2 одній і тій же особі - чоловікові заявниці, який за життя був годувальником останньої і якого вона втратила у зв`язку з його смертю.

Тобто, зміст вказаного рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 13 від 19.12.2024 повністю виключає можливість наявності спору про право та можливість виникнення та вирішення такого спору у подальшому між ОСОБА_1 та вказаним структурним підрозділом Пенсійного фонду України.

Заява ОСОБА_1 стосується не наявності спору про право чи виникнення та вирішення такого спору про право у подальшому, а стосується лише встановлення факту, який породжує юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Бардадим Р.В. підтримали доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі №632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23)Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

У справі, що переглядається, ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, а саме встановити факт, що особа з анкетними даними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловіком, а також встановити факт, що анкетні дані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належать одній і тій же особі.

Заявницею на підтвердження заявлених вимог суду надано наступні докази (копії):

- копію свідоцтво про шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_6 , виданого, 23.05.2000, Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві ;

- копію довідки про привласнення ідентифікаційного номеру платника податків: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію паспорта радянського зразка на ім`я ОСОБА_2 ;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Таким чином надані заявницею докази свідчать про те, що остання звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією ж самою особою, а також чоловіком ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, ГУ ПФУ в Харківській області ОСОБА_1 обґрунтовувало відмову тим, що прізвище ОСОБА_1 не співпадає з прізвищем чоловіка, а саме: в свідоцтві про смерть та в наданій інформації про реєстрацію місця проживання годувальника ПІБ значиться ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про шлюб ПІБ заявниці та її чоловіка заначено ОСОБА_2 . В довідці про присвоєння картки платника податків ПІБ годувальника значиться ОСОБА_2 . Також, згідно матеріалів електронної пенсійної справи - ПІБ годувальника ОСОБА_2 , а отже є розбіжності в прізвищі.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним.

Підставою для скасування судового рішення суду першої і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 379 ЦПК України).

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367,368,374,379,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бардадимом Русланом Володимировичем - задовольнити.

УхвалуПодільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна