ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 699/1367/23
провадження № 2/691/332/25
УХВАЛА

26 травня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: судді Подороги Л.В., при секретарі Гергель М.В., розглянувши клопотання про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням,

встановив:

У провадженні Городищенського райсуду перебуває зазначена цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гречуха В.І. подав до суду клопотання, у якому просив у порядку забезпечення позову, накласти арешт на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 та на інше майно, де б таке не знаходилося.

В обґрунтування поданого клопотання, представник позивача зазначає, що указана цивільна справа розглядається з 29.11.2023. За даний період відповідач у добровільному порядку не намагалася навіть частково відшкодувати заподіяну шкоду, однак намагалася затягнути судовий розгляд цивільної справи. Тому виникла необхідність у забезпечені позову, шляхом накладення арешту на майно.

Ознайомившись із поданим клопотанням та матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вбачається, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Представник позивача просить накласти арешт на грошові кошти та інше майно, що належить ОСОБА_2 , при цьому не конкретизує, на яке саме майно слід накласти арешт, не обґрунтовує необхідність такого накладення, лише формально вказує про неможливість у подальшому виконання рішення суду, що є недотриманням вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

У порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, в заяві (клопотанні) не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Крім того, всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,

постановив:

Клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Л. В. Подорога