Номер провадження: 22-ц/813/4368/25
Справа № 523/1743/25
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шепітко Григорій Іванович

на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2025 року

за заявою представника позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів)

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи, короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2025 року на адресу Суворовського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Позивачем разом з пред`явленням позову заявлено клопотання про забезпечення позову в якому позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту із забороною будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо) на земельну ділянку загальною площею 0,848 га, кадастровий номер :01:001:0272, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210); земельну ділянку загальною площею 0,9269 га, кадастровий номер :01:001:0214, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Заяву представник позивача мотивував тим, що 11 листопада 2022 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої 23.12.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. за № 2643, та ОСОБА_1 було укладено договір про наміри.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору предметом договору є наміри сторін укласти у майбутньому договори купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, а саме земельні ділянки, щодо яких позивач просить суд забезпечити позов.

Так, на виконання пункту 2.2. договору про наміри від 11.11.2022 року ОСОБА_1 було надано представнику ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США.

Підтвердженням передачі позивачем грошових коштів саме ОСОБА_3 є договір про наміри від 11.11.2022 року з підписом останнього, і який в оригіналі наявний у сторони позивача, а також розписка від 11.11.2022 року з підписом останнього.

Проте, незважаючи на виниклу домовленість між сторонами, відповідач умови договору не виконав та безпідставно відмовляється укладати договір купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок.

В той же час, позивач неодноразово звертався до відповідача в усному порядку з приводу повернення переданого авансу у вищевказаному розмірі, однак грошові кошти останньому в добровільному порядку станом на сьогодні повернуті не були.

Сторона позивача вважає, що дії ОСОБА_2 вказують на очевидно високі та реальні ризики того, що остання може здійснити дії направлені на відчуження належного їй нерухомого майна з метою уникнення виконання її обов`язку повернути отриманні грошові кошти від ОСОБА_1 в якості авансу на виконання положень договору про наміри, укладеного між останніми, 11.11.2022 року, що унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Таким чином, на думку сторони позивача необхідно забезпечити позов.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шепітка Г.І. про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно активів (грошових коштів) - відмовлено.

Ухвала суду вмотивована тим, що заявником у порушення приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Матеріали позову не містять доказів того, що відповідач по справі, ОСОБА_2 намагається чи буде намагатись уникнути виконання можливого рішення позову у разі його задоволення. Крім того, земельні ділянки, щодо котрих позивач просить забезпечити позов, не є предметом позову, та їх місце знаходження виходить за межі Пересипського району м. Одеси.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шепітко Г.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо) на земельну ділянку загальною площею 0,848 гa, кадастровий номер :01:001:0272, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 210); земельну ділянку загальною площею 0,9269 га, кадастровий номер :01:001:0214, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 210, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не узгоджуються з численними правовими позиціями Верховного Суду.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у забезпеченні позову, обмежився загальними фразами, вказавши, що заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Разом з тим, сторона позивача наголошує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що раніше вказані земельні ділянки перебували під забороною відчуження, що й стало на той час підставою для внесення суми авансу, і згідно пункту 3.1 Договору, - «Сторони домовились, що Основні договори повинні бути укладені Сторонами протягом 10-ти (десяти) банківських днів після скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (надалі за текстом - Реєстр) записів про обтяження (арештів) об`єктів нерухомого майна, відомості про які зазначені у пп. 1.1.1., 1.1.2. цього Договору, за наступними номерами: 35240187, 37299376, 41379501, 35240053, 37343831, 41394860, а також інших записів про обтяження у випадку їх внесення до Реєстру, але в будь-якому разі не пізніше 11.11.2024 року (одинадцятого листопада дві тисячі двадцять четвертого року) та за умови залишення без змін рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.01.2021 у цивільній справі № 496/5051/19 судами апеляційної та касаційної інстанцій».

Таким чином, на думку сторони позивача висновок суду першої інстанції, що «матеріали позову не містять доказів того, що відповідач по справі намагається чи буде намагатись уникнути виконання можливого рішення позову у разі його задоволення», є неспроможним.

В апеляційній скарзі наголошується, що застосування заходів забезпечення позову, сприятиме зокрема запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, виключить можливість відчуження чи передачі спірного майна іншим особам на час розгляду справи, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, забезпечення позову у даній справі в наведений спосіб не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подала на неї відзив, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 вважає, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки в матеріалах поданих позивачем відсутні будь-які посилання про проведення з нею, як стороною договору, розрахунку та не надано жодного доказу на підтвердження вказаного факту, і взагалі вона з ОСОБА_4 не знайома. Належним відповідачем по справі повинен бути ОСОБА_3 , який до участі не залучений.

Також, на думку ОСОБА_2 заходи забезпечення позову, які зазначені у заяві про забезпечення позову є не співмірними із заявленими позивачем вимогам.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Шепітко Г.І. у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Сухецька С.М. в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача, просила ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 року про відмову у забезпеченні позову, залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду належним чином повідомлена, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до її електронного кабінету.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У лютому 2025 році на адресу Суворовського районного суду міста Одеси 04 лютого 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Позивачем разом з пред`явленням позову заявлено клопотання про забезпечення позову.

11 листопада 2022 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої 23.12.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. за № 2643, та ОСОБА_1 було укладено договір про наміри.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору предметом договору є наміри сторін укласти у майбутньому договори купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, а саме земельні ділянки, щодо яких позивач просить суд забезпечити позов.

Відповідно до витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: земельна ділянка загальною площею 0,848 гa, кадастровий номер :01:001:0272, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210); та земельна ділянка загальною площею 0,9269 га, кадастровий номер :01:001:0214, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 210, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до копії Висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка загальною площею 0,9269 га, кадастровий номер :01:001:0214 оцінена у 3 410 992 грн.

Відповідно до копії Висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка загальною площею 0,848 гa, кадастровий номер :01:001:0272 оцінена у 3 120 640 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заявником у порушення приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Матеріали позову не містять доказів того, що відповідач по справі, ОСОБА_2 намагається чи буде намагатись уникнути виконання можливого рішення позову у разі його задоволення. Крім того, земельні ділянки, щодо котрих позивач просить забезпечити позов, не є предметом позову, та їх місце знаходження виходить за межі Пересипського району м. Одеси.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

З відокремлених матеріалів по цивільній справі № 523/1743/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) вбачається, що ціна позову визначена в розмірі 3 060 546 грн.

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши зміст позовних вимог, враховуючи безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову та їх співвідношення, дійшла висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Наведений захід забезпечення позову відповідатиме вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі, оскільки враховуючи визначену ціну позову, в розмірі 3 060 546, 90 грн та висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,848 гa, кадастровий номер :01:001:0272, яка оцінена у 3 120 640 грн, колегія суддів вважає, що реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, достатнім буде накладення арешту на одну земельну ділянку, яка за ціною є співмірною ціні позову.

Колегія суддів наголошує, що вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд не вправі надавати оцінку позовним вимогам на предмет їх обґрунтованості та доведеності. Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно та заборони його відчуження є тимчасовим обмеженням прав ОСОБА_2 щодо розпорядження цим майном, яке застосовуються у зв`язку вирішенням спору у суді. Вжиття таких заходів не може бути розцінене як порушення прав останньої. При цьому обрані заявником заходи забезпечення позову не порушують прав відповідача, а сприяють недопущенню порушення прав заявника до встановлення фактичних обставин спору.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шепітко Григорій Іванович задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 06 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,848 га, кадастровий номер :01:001:0272, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В іншій частині заявлених вимог відмови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко