Номер провадження: 22-ц/813/1884/25
Справа № 523/5912/24
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників апеляційні скарги Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про встановлення юридичного факту.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить встановити особу заявника, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, Одеської області.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник посилається на те, що ОСОБА_1 народився та проживав на території Одеської області, зокрема у с. Фонтанка. Згодом проживав на території невизнаної «ПМР» в смт. Первомайськ. Після того як йому виконалось 16 років він втік з дому та приїхав до м. Одеси. З 1998р. він неодноразово був засуджений. Однак засудження він був як ОСОБА_2 . Після останнього звільнення у 2011р. він працював не офіційно. У 2023 році він звернувся до Суворовського відділу у м. Одесі ДМС в Одеській області із заявою про первинне оформлення паспорту громадянина України, втім за висновком йому було відмовлено у видачі паспорту та рекомендовано звернутися до суду.

Отже, встановлення факту особи, має для ОСОБА_1 юридичне значення для вирішення питання паспортизації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області - про встановлення юридичного факту задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, що особа зазначена у Свідоцтві про народження, серія НОМЕР_1 , виданого повторно 03.08.2021р. Київським відділом ДРАЦС у м. Одесі, (актовий запис про народження №384 від 11.03.1981р.), як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, та особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, зазначена у посвідченні про взяття на облік, виданого КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» № 3305 від 29.09.2021р. - є однією і тією самою особою.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції виклавши абзац другий резолютивної частину у такій редакції: «встановити особу ОСОБА_1 (називний відмінок - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, Одеської області, свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2021 року, актовий запис № 384 складений 11.03.1981 року, місце державної реєстрації Другий Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до фотозображення, що міститься у Посвідченні про взяття на облік №3305 від 29.09.2021 р. виданим КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що із змісту резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що судом було встановлено факт тотожності особи, а саме, що особа зазначена у Свідоцтві про народження як ОСОБА_1 та особа ОСОБА_1 , зазначена у посвідченні про взяття на облік - є однією і тією самою особою. Вказане формулювання викликає суперечності між первісною заявою та прийнятим рішенням, та лише констатує факт тотожності осіб, а не встановлює особу заявника.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ГУ ДМС в Одеській області.

В апеляційній скарзі ГУ ДМС в Одеській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, беручи до уваги, що проти встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ГУ ДМС в Одеській області заперечує, можливо стверджувати, що у даному випадку наявний спір про право та зазначений спір повинен розглядатись в порядку позовного провадження.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 21 травня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, жодних заяв чи клопотань до суду не надано.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 травня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ ДМС в Одеській області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні у резолютивній частині.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

У пунктах 38-40 Порядку №302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, ОСОБА_1 має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №366/474/19.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»).

Отже, необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Згідно з вимог вищевказаного законодавства України вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №511/409/20.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва про народження, видного повторно, серія НОМЕР_1 , яке видано 03.08.2021р. Київським відділом ДРАЦС у м. Одесі, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у м. Одесі, про що 11.03.1981р. був складений відповідний актовий запис №384. Батьками були записані: батько ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_4 .

05 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського відділу у місті Одесі ГУДМС в Одеській області (надалі відділ) із заявою про первинне оформлення паспорта громадянина України у формі id-картки.

Згідно з інформації аналітичної підтримки ГУНП в Одеській області встановлено, що при перевірці дактилокартки за обліком АДІС «ДАКТО 2000» ЄІС МВС України стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними значиться особа, як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За обліками УІАП ГУНП в Одеській області є відомості відносно про: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, який був засуджений:

23 червня 1998 року Жовтневим районним судом м. Одеси за ст. 140 ч.2 КК, перебував у Одеському СІЗО та 18.09.1998 звільнився по амністії;

19 жовтня 1999 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 140 ч.3, 17, 140ч.2, 42 КК України до 3х років позбавлення волі. Під час відбуття покарання перебував у Одеському СІЗО, Піщанській ВК № 59 Вінницької області та 14.07.2001звільнився умовно-достроково;

05 листопада 2004 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч.1 КК України, перебував у Одеському СІЗО, Одеській ВК № 14 та 20.01.2006 звільнився;

04 вересня 2007 року Київським районним судом у м. Одеса за ст.309 ч. 2 КК України, перебував у Одеському СІЗО та 04 вересня 2007 року звільнився;

06 червня 2008 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч.2, 71 КК України, перебував в Одеському СІЗО, Райковецькій ВК № 78 Хмельницької області та 20.04.2011 звільнився.

Згідно з отриманої інформації з Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 07.01.2023р. здійснити перевірку дактилокарти на ім`я ОСОБА_1 за криміналістичним дактолоскопичним обліком АДІС «Дакто2000» не уявляється можливим в зв`язку з низькою якістю дактолоскопіювання.

Згідно з перевірки міжвідомчої автоматизованої системи «Аркан», громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перетинав КПП України, також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також не перетинав КПП України.

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України паспортизований не був, знятим або зареєстрованим не значиться.

24 лютого 2023 року Суворовським відділом у м. Одесі ДМС України в Одеській області був оформлений висновок за результатами проведення процедури встановлення особи, відповідно до якого, відділ не зміг підтвердити особу заявника, а тому відмовив у процедурі встановлення особи від 24.02.2023 року у видачі паспорта громадянина України та рекомендував звернутись для вирішення цього питання до суду.

Згідно з посвідчення про взяття на облік, виданого КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» № 3305 від 29.09.2021р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, взято на облік та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду, судом була отримана інформація з Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, згідно якої було повідомлено про відсутність актового запису про народження відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того матеріалами справи встановлено, що згідно відомостей Генерального консульства Республіки Молдова в м. Одесі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса за даними Державного реєстру населення Республіки Молдова, документами в національній паспортній системі не отримував (паспортом громадянина Республіки Молдова не документований) та не зареєстрований за місцем проживання у Республіки Молдова.

Відповіддю КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради № 776 від 21.09.2021р. зазначено, що з 27.03.1981р. в Будинку дитини перебував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у березні 1985р. біологічна мати забрала його до дому.

Заява-анкета №8552593 від 05.01.2023 сформована Суворовським відділом у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, також містить фотознімок особи, який відповідає фотознімку у посвідченні про взяття на облік, виданого КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» №3305 від 29.09.2021.

Водночас суд першої інстанції вказав, що, аналізуючи вище викладене, як кожен доказ окремо так і у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленої вимоги заявником про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення особи заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса.

З такими висновками суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

ОСОБА_1 у заяві вказує, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне йому для звернення до органу Державної міграційної служби України для вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення особи ОСОБА_5 просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити особу ОСОБА_6 (називний відмінок - ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, Одеської області, свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2021 року, актовий запис № 384 складений 11.03.1981 року, місце державної реєстрації Другий Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до фотозображення, що міститься у Посвідченні про взяття на облік №3305 від 29.09.2021 р. виданим КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян».

Таке формулювання відповідає меті поданої заяви про встановлення факту, а саме встановлення особи, не має суперечностей з судовою практикою та дозволить працівникам Державної міграційної служби України здійснити заходи з ідентифікації особи заявника.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у резолютивній частині.

Щодо інщих доводів апеляційної скарги ГУ ДМС в Одеській області.

Апеляційний суд відхиляє довід ГУ ДМС України в Одеській області щодо неможливості розгляду справи в порядку окремого провадження з огляду на наявність спору про право між сторонами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, тобто не стосується виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав інших осіб.

Предметом розгляду у даній справі є питання щодо встановлення особи, яказазначена у Свідоцтві про народження, серія НОМЕР_1 , виданого повторно 03.08.2021р. Київським відділом ДРАЦС у м. Одесі, (актовий запис про народження №384 від 11.03.1981р.), як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, та особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, зазначена у посвідченні про взяття на облік, виданого КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» № 3305 від 29.09.2021р. - є однією і тією самою особою.

Головне управління ДМС України в Одеській області є публічним органом, до компетенції якого належить питання щодо набуття громадянства. При цьому, будь-яких доказів, що внаслідок встановлення юридичного факту у межах даної справи будуть порушені особисті чи майнові права ГУ ДМС України в Одеській області, останнім не надано.

Апеляційний суд зауважує, що сама по собі незгода Головного управління ДМС України в Одеській області, як зацікавленої особи, з заявою ОСОБА_1 не свідчить про наявність спору про право.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити у резолютивній частині (абзац другий) у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частину у такій редакції:

«встановити особу ОСОБА_1 (називний відмінок - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, Одеської області, свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2021 року, актовий запис № 384 складений 11.03.1981 року, місце державної реєстрації Другий Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до фотозображення, що міститься у Посвідченні про взяття на облік №3305 від 29.09.2021р. виданим КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева