Справа № 638/3539/25
Провадження № 2/638/3445/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А. П.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області в якому просила встановити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина -2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 , які належали їй - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.07.1993 року Ізюмським приладобудівним заводом Харківської області, зареєстрована в Ізюмському міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області 17.08.1993р. за № 142 в книзі 2, ще 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.05.2021 року державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.05.2021 року. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка - її донька, інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті моєї матері не має. Її чоловік, батько позивачки ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка звернутися не встигла у зв`язку з повномасштабним вторгненням військових рф та введенням у зв`язку з цим на території України воєнного стану з 05:30 год. 24.02.2022р., Ізюмська міська територіальна громада (за місцем відкриття спадщини) з 24.02.2022 по 08.09.2022 року перебувала у тимчасовій окупації.

Після де окупації м. Ізюма Харківської області, туди не можливо було проїхати, т.я. військові тривалий час не надавали дозволу на проїзд. Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 я змогла отримати тільки 18.08.2023 року, в актовому записі була зроблена помилка, яку виправили та повторно поновили актовий запис про смерть 30.08.2023р. жодний Також після де окупації м. Ізюма Харківської області не поновив свою роботу нотаріус, а коли я з`ясувала який нотаріус виконує обов`язки державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори, строк на подання заяви про прийняття спадщини вже сплив. На початку лютого 2025 року я звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. За моєю заявою була заведена спадкова справа № 30/2025. 25.02.2025 року я отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що згідно даних зі Спадкового реєстру станом на 25.02.2025р. спадкова справа не заводилась, заповітів та спадкового договору від імені спадкодавця не посвідчувалось. Оскільки на час відкриття спадщини я не була зареєстрована разом зі своєю матір`ю і у мене відсутнє підтвердження факту прийняття спадщини, нотаріус відмовив мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Наведені обставини змусили позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.

Від відповідача відзиву не надходило.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за позовною заявою з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року витребувано у Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області (Харківська обл., м. Ізюм, пр-т Незалежності, буд. 64-В) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 30/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 13 травня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістили. 13 березня 2025 року надіслала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, при ухвалені рішення покладалась на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно серії НОМЕР_1 від 30.08.2023.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.02.2025 року Державний нотаріус Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Олена Нікуліна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Враховуючи положення ст. 46 та ст.1220 ЦК України в даному випадку часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця - 07.04.2022.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у постанові від 25.03.2020 (справа № 642/2539/18-ц) дійшов висновку, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи наведені приписи Цивільного кодексу України, граничним строком для подання заяви про прийняття спадщини було 07 жовтня 2022 року, до нотаріусу позивач звернувся 25.02.2025.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжувалися строки дії воєнного стану в Україні, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 Ізюмська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року.

У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківську територіальну громаду віднесено до Переліку територій можливих бойових дій.

До теперішнього часу Ізюмська міська громада включені до переліку територій можливих бойових дій.

Окрім того, 06.03.2022 року постанову КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» доповнено п. 3, яким установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою КМУ № 719 від 24.06.2022 п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» змінено, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Так, дійсно, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 суперечить нормам ЦК України, оскільки не було прийнято Закону України з відповідними змінами до Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі № 676/47/21.

Разом із тим, інформація про постанову КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» була висвітлена для загального доступу, та позивач, яка не є юристом, не знала та не могла знати, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, суд приходить до висновку, що враховуючи, велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, у сукупності з іншими обставинами справи, наявність суперечливої постанови КМУ та можливі та дійсні бойові дії в м. Ізюмі, вказує на наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено позивачкою із поважних, незалежних від неї причин.

Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, тим паче в умовах бойових дій, які відбуваються в Україні, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-цвід 28 жовтня 2019 року.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з конкретних обставин справи, оцінивши в сукупності надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин.

Задовольняючи позов, суд визначає позивачу додатковий двомісячних строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 208-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2025 року.

Головуюча: Штих Т. В.