ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м.Суми

Справа №592/7958/24

Номер провадження 22-ц/816/597/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2024 року у складі судді Катрич О.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 листопада 2004 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2024 року. Мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім, однак продовжує навчатися у відокремленому підрозділі «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» за денною формою навчання, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, розмір доходів які отримує складає частку мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати додатковий дохід, який буде відповідати хоча б рівню мінімального прожиткового мінімуму.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, є працездатною особою, ступені інвалідності або захворювання, яке не дозволяє йому працювати також не має. Має у власності нерухоме майно.

Зазначала, що не може забезпечити гідні умови проживання сина у зв`язку з тим, що на теперішній час вона сама є інвалідом ІІІ групи, єдиним її джерелом доходів є отримання пенсії по інвалідності у розмірі 2 760 грн на місяць.

Вказувала, що рівень її доходів не відповідає розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відповідно до положень ст.ст. 75, 76 СК України має право на стягнення аліментів з відповідача.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, щомісяця починаючи з дати подання позову.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 травня 2024 року і протягом всього строку інвалідності ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачка є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання та може працювати з обмеженнями.

Вказує, що розмір пенсії позивачки становить 2980,00 грн, але вона є не працездатною та для неї Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум в сумі 2361,00 грн, а тому її не можна вважати такою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Зазначає, що у зв`язку з воєнним станом в Україні з квітня 2022 року пенсіонери, що отримують пенсію по інвалідності, також отримують щомісячну виплату від ООН у розмірі різниці між пенсією. Таким чином, розмір щомісячного доходу позивачки з урахуванням доплат перевищує не лише прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, а й прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Також, з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання у розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 травня 2024 року і до закінчення навчання.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачкою подано не було.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 05 листопада 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2024 року (а.с.13 -14)

У період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15)

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №762763 від 31 січня 2024 року на повторному огляді ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина загальне захворювання, терміном до 01 лютого 2025 року, дата чергового переогляду 31 січня 2029 року (а.с.8).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2024 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, на період його навчання в розмірі частин з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16 травня 2024 року і до закінчення навчання (а.с. 39-40).

Згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» № 64 від 12 квітня 2024 року ОСОБА_3 навчається у коледжі за денною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року на умовах бюджетного фінансування (а.с.17).

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» № 581 від 18 квітня 2024 року розмір нарахованої стипендії ОСОБА_3 за період квітень 2023 року по березень 2024 року складає 16 821 грн (а.с.18).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку військового від 29 березня 2024 року вбачається, за період з січня по грудень 2023 року сума доходу ОСОБА_3 складає 16 000 грн (а.с.19).

Згідно з довідкою про доходи №8318 5633 3636 1735 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Сумському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію по інвалідності, за період з січня 2023 року по грудень 2023 року сума пенсії складає 32600,00 грн (а.с.7).

Згідно з довідкою про доходи № 6810 8685 1643 1805 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Сумському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію по інвалідності, у січні 2024 року отримано 2760,00 грн, у лютому 2024 року 2760,00 грн, у березні 2024 року 2980,00 грн, всього за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року сума пенсії складає 8500,00 грн. (а.с.6).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві спільно часткової власності належить 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід (а.с. 36-38, 51-52).

Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4286 ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача, хворіє на лімфостаз правої нижньої кінцівки, хронічне порушення лімфатичного кровообігу правої нижньої кінцівки ІІ ст., запалення м`яких тканин правої нижньої кінцівки з больовим синдромом (а.с.44).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у зв`язку із захворюванням, одержаним у період шлюбу має ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому суд вважав за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 травня 2024 року і протягом всього строку інвалідності позивача. Судом при визначенні розміру аліментів враховано те, що на його утримані перебуває непрацездатна мати, яка має інвалідність та те що він за рішенням суду сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч.ч. 1 -4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно з ч.ч.1 та 3 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Відповідно до ч. 1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що ОСОБА_2 є непрацездатною та інвалідом ІІІ групи, потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває під наглядом та лікуванні в лікаря онколога та сімейного лікаря, при цьому отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2980,00 грн, а ОСОБА_1 є працездатною особою та отримує дохід, а тому може надавати їй матеріальну допомогу, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на утримання позивачки аліментів у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України, так як отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує їх прожитковий мінімум встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, оскільки необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова