Справа № 163/2566/14-ц
Провадження № 6/163/6/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Павлуся О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Грушецького І.Л. (в режимі відеоконференції),

представника заінтересованої особи Ліпкевича І.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У заяві представник заявника ОСОБА_1 адвокат Грушецький І.Л. просить визнати виданий Любомльським районним судом Волинської області 10 березня 2015 року виконавчий лист № 163/2566/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0603/08/22-ZNv від 18.09.2008 таким, що не підлягає виконанню щодо ОСОБА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23.12.2014 у справі № 163/2566/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (як поручителя за договором поруки від 18.09.2008) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором №0603/08/22-ZNv від 18.09.2008 в розмірі 25276,43 доларів США, що на момент прийняття рішення становило 327375,13 грн. З метою виконання цього рішення був виданий виконавчий лист та в подальшому первісного стягувача ПАТ «Банк Форум» замінено його правонаступником ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Первинно виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Любомльському районному відділі ДВС, де було стягнуто частину заборгованості та станом на 14.12.2020 залишок заборгованості склав 293423,92 грн. Орієнтовно 05 березня 2021 року виконавче провадження в Любомльському РВ ДВС було закінчено, а виконавчий лист повернуто стягувачу.

20 квітня 2021 року стягувач ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подав нову заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого листа до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., який 22 квітня 2021 року відкрив виконавче провадження шляхом стягнення коштів саме із заявника ОСОБА_1 .

В подальшому відбулися істотні зміни обставин, а саме ухвалою господарського суду Волинської області від 26.10.2023 було відкрито провадження у справі №903/815/23 про неплатоспроможність основного боржника ОСОБА_2 та ухвалою цього суду від 05.04.2024 затверджено План реструктуризації боргів ОСОБА_2 , у тому числі перед ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за кредитним договором №0603/08/22-ZNv. Планом встановлено конкретний графік та порядок погашення заборгованості у розмірі 18667,29 доларів США (еквівалент 673086,86 грн) виключно з основного боржника протягом 60 місяців. ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» під час розгляду справи господарським судом підтримали заяву про затвердження Плану реструктуризації.

У зв`язку із такими обставинами заявник ОСОБА_1 31 березня 2025 року звернулась до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження щодо неї як поручителя, проте приватний виконавець виконавчого провадження не зупинив і відповіді на заяву не надав.

За викладених обставин вважає, що існує реальна загроза продовження примусового стягнення з заявника заборгованості за виконавчим листом, незважаючи на врегулювання порядку стягнення заборгованості згідно із затвердженим судом Планом реструктуризації для основного боржника, тому захист прав заявника підлягає шляхом визнання виконавчого листа таким, що тимчасово не підлягає виконанню, у відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України. Вважає, що План реструктуризації свідчить про неможливість первісного способу виконання судового рішення згідно із виконавчим листом про солідарне стягнення заборгованості, а первісні умови самого кредитного договору щодо порядку погашення боргу уже не підлягають застосуванню. Порука заявника забезпечувала лише первісне зобов`язання, однак умови цього зобов`язання змінені обов`язковим для кредитора Планом реструктуризації, тому порука як механізм забезпечення первісних умов втратила свою первісну юридичну основу та мету на період дії Плану. Відповідно, обов`язок заявника як поручителя виконувати зобов`язання у спосіб, визначений виконавчим листом № 163/2566/14-ц, відсутній на період, доки основний боржник виконує План реструктуризації, що у відповідності до ч.2 ст.432 ЦПК України є «іншою причиною», яка зумовлює необхідність визнання виконавчого листа таким, що тимчасово не підлягає виконанню щодо заявника. Крім цього, вважає, що продовження примусового виконання виконавчого листа щодо заявника як поручителя може призвести до подвійного стягнення заборгованості, як з основного боржника, так і з поручителя.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» адвокат Бурдюг Т.В. надіслала заперечення на вище вказану заяву. У запереченнях послалась на ст.127 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає виключні наслідки після затвердження плану реструктуризації боржника, та зазначила, що цією нормою не передбачено ані звільнення боржника від боргів, ані скасування судових рішень чи визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих документів до виконання плану реструктуризації, який на час заяви не виконаний. Визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, здійснюється лише після виконання плану реструктуризації боргів, а в даному випадку такий план не виконаний, тому відсутні підстави для прийняття такого рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала. Вказала, що після затвердження судом Плану реструктуризації за виконавчим листом з її карткового рахунку списувалися кошти, а на її письмові звернення із цього приводу приватний виконавець не реагував. Вважає, що оскільки на сьогоднішній день її чоловік основний боржник ОСОБА_2 сплачує заборгованість згідно плану реструктуризації, то з неї стягнення в примусовому порядку не повинне здійснюватися.

Представник заявника адвокат Грушецький І.Л. висловив аналогічні доводи, що викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» адвокат Ліпкевич І.Л. висловив позицію про безпідставність заявлених вимог та зазначив, що обраний заявником спосіб захисту своїх прав є неприйнятним у виниклих правовідносинах.

Заінтересовані особи приватний виконавець Пирога С.С. та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, про причини неявки не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до їх електронних кабінетів.

Під час розгляду справи суд встановив таке.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року у справі № 163/2566/14-ц з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0603/08/22-ZNv від 18.09.2008 в розмірі 25276,43 доларів США, що по офіційному курсу НБУ становить 327375,13 гривень.

Зі змісту цього рішення вбачається, що ОСОБА_2 є позичальником за кредитним договором №0603/08/22-ZNv від 18.09.2008, а ОСОБА_1 поручителем згідно із укладеним з кредитором договором поруки від 18.09.2014, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати солідарно з позичальником за зобов`язаннями, які виникають з указаного кредитного договору.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року замінено первісного стягувача ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «Веста», яке в подальшому 06 серпня 2019 року перейменоване на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

10 березня 2015 року судом видано два виконавчі листи про солідарне стягнення боргу окремо стосовно боржника ОСОБА_2 та окремо стосовно боржника ОСОБА_1 .

Зазначені виконавчі листи першочергово перебували на примусовому виконанні у Любомльському районному відділі ДВС, в подальшому і на даний час - у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05 квітня 2024 року затверджено план реструктуризації боргів боржника у справі № 903/815/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 у редакції, поданій керуючою реструктуризацією Белінською Н.О. Графік реструктуризації стосується стягувачів АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», перед якими ОСОБА_2 має заборгованість, зокрема перед ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в сумі 5368,00 грн, які він має сплатити позачергово, та 673086,86 грн, які зобов`язаний сплатити протягом 60 місяців.

У зазначеній ухвалі Господарського суду Волинської області також зазначено наступні пункти:

4. План реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів.

5. З дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до плану, можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені у плані про реструктуризацію боргів боржника.

8. Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів з належними доказами погашення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19 квітня 2024 року знято арешт з грошових коштів на банківських рахунках фізичної особи ОСОБА_2 , що накладений постановами Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С., у зв`язку з виконанням виконавчих листів № 163/2566/14-ц від10.03.2015 та № 163/1523/18 від 02.09.2020.

31 березня 2025 року солідарний боржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Грушецького І.Л. звернулась до приватного виконавця Пироги С.С. із заявою про зупинення виконавчого провадження стосовно неї, у зв`язку із затвердженням судом плану реструктуризації боргу солідарного боржника.

В судовому засіданні заявник та її представник повідомили, що відповіді на цю заяву від приватного виконавця не надходило.

За викладених обставин з метою захисту своїх цивільних прав ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа щодо неї як боржника таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); видача виконавчого листа помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкова видача виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак в законі не наведено чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема у частині другій статті 432 ЦПК України.

Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суть процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

Разом з цим, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

У цій справі як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на новаційні обставини затверджений господарським судом План реструктуризації боргу, який підлягає виконанню виключно основним боржником ОСОБА_2 , та цю обставину в розумінні ч.2 ст.432 ЦПК України заявник відносить до «інших обставин».

Проте такі доводи заявника у правовому полі є безпідставними, оскільки сам по собі затверджений у встановленому порядку План реструктуризації боргу для одного із солідарних боржників не свідчить про відсутність матеріального обов`язку для іншого солідарного боржника у цьому ж грошовому зобов`язанні, а тому без надання доказів належного і повного виконання судового рішення, яким присуджене таке стягнення, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стосовно солідарного боржника, якого не стосується План реструктуризації.

Тобто, заявник не довела належними і допустимими доказами того, що її обов`язок як солідарного боржника припинився.

Стаття 128 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) регламентує виконання плану реструктуризації боргів боржника.

Частина 1 статті 128 КУзПБ передбачає, що з дня затвердження плану реструктуризації боргів боржник починає погашення вимог кредиторів згідно з умовами такого плану.

Частина 3 статті 128 КУзПБ визначає, що у разі порушення боржником плану реструктуризації боргів кредитори, вимоги яких включені до такого плану, мають право звернутися до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі або про введення процедури погашення боргів боржника.

У разі задоволення судом одного з таких клопотань вимоги кредиторів, які мали бути прощені (списані) на умовах плану реструктуризації боргів, відновлюються в повному обсязі.

Стаття 129 КУзПБ визначає процедуру завершення виконання плану реструктуризації боргів боржника та передбачає таке:

1. Не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів боржник зобов`язаний надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів.

До звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника додаються докази задоволення вимог кредиторів згідно з таким планом.

2. Господарський суд у п`ятиденний строк після отримання звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, але не пізніше 10 днів після закінчення строку виконання такого плану, призначає судове засідання для розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів. У цьому судовому засіданні кредитори можуть висловити свої скарги на дії боржника щодо виконання плану реструктуризації боргів.

3. За результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень:

1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів;

2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

4. У разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

5. У разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами.

Відповідно до частини першої статті 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

В ухвалі Господарського суду Волинської області від 05 квітня 2024 року у справі № 903/815/23 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_2 містяться роз`яснення, передбачені ст.129 КУзПБ щодо процедури завершення виконання плану реструктуризації боргів.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази виконання плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_2 , зокрема, звіт про його виконання стосовно стягувача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

На підставі наданих в судовому засіданні пояснень заявника ОСОБА_1 слід дійти висновку, що план реструктуризації боргів перебуває на стадії виконання боржником ОСОБА_2 шляхом внесення відповідних щомісячних платежів на користь стягувача.

Абзац другий частини другої статті 543 ЦК України передбачає, що солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, з огляду на такі приписи ЦК України щодо солідарного зобов`язання та положення КУзПБ, які передбачають можливість невиконання боржником плану реструктуризації, не дає правових підстав для визнання виконавчого листа щодо солідарного боржника таким, що не підлягає виконанню, оскільки це буде суперечити меті правосуддя та порушувати права стягувача, тим більше, що такий солідарний боржник взагалі не фігурував у справі господарського суду № 903/815/23 та в ухвалі суду про реструктуризацію боргу.

Крім цього суд звертає увагу на те, що закон не виокремлює основного та другорядного боржника у солідарному зобов`язані, такі божники у правовому полі мають однаковий правий статус.

В разі ж визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, щодо солідарного боржника, який не включений до плану реструктуризації, то такий боржник фактично буде звільнений від покладеного на нього судовим рішенням (в даному випадку рішенням суду в справі № 163/2566/14-ц) грошового зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, у тому числі й у випадку невиконання іншим солідарним боржником ОСОБА_2 плану реструктуризації.

Проте такої мети положення ч.2 ст.432 ЦПК України по своїй суті не передбачають і мають зовсім іншу правову природу.

Суд також звертає увагу на можливе помилково розуміння стороною заявника правової природи ч.2 ст.432 ЦПК України і наслідків визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у викладеному в заяві обґрунтуванні заявлених вимог представник заявника неодноразово зазначав про те, що захист прав заявника підлягає шляхом визнання виконавчого листа таким, що тимчасово не підлягає виконанню, вочевидь маючи на увазі на період виконання боржником ОСОБА_2 плану реструктуризації.

Однак положення ч.2 ст.432 ЦПК України не передбачають такого тимчасового способу захисту прав особу.

Доводи заявника про подвійне стягнення боргу за виконавчим листом також не можуть слугувати підставою для застосування положень ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки законом це не передбачено, а положення ст.129 КУзПБ визначають дострокове припинення процедури реструктуризації боргів шляхом надання боржником зобов`язаний надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів.

Посилання представника заявника на правові позиції Верховного Суду у постановах від 03.08.2022 в справі № 756/10266/15-ц та від 03.08.2021 в справі № 814/775/20 на увагу суду не заслуговують, оскільки викладені у них фактичні обставини є відмінними від тих, що мають місце у цій справі, а саме у справах за указаними постановами відбулося позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до положень ст.36 Закону України «Про іпотеку», що має наслідком припинення зобов`язання за кредитним договором, а відтак і визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 1292 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд не встановив існування обставин, з якими закон пов`язує застосування приписів ч.2 ст.432 ЦПК України щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виданого Любомльським районним судом Волинської області 10 березня 2015 року виконавчого листа № 163/2566/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0603/08/22-ZNv від 18.09.2008, таким, що не підлягає виконанню щодо ОСОБА_1 , відмовити.

На ухвалу протягом 15 днів з дня складання її повного тексту може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Дата складання повного тексту 26 травня 2025 року.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь