справа № 366/2374/22
головуючий у суді І інстанції Гончарук О.П.
провадження № 22-ц/824/4214/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кульбача Сергія Олександровича на заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

29 грудня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі по тексту - позивач, ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором № 103502461 про надання споживчого кредиту від 19 серпня 2021 року у розмірі 50 225 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2021 року між позичальником, яким є: ОСОБА_1 (надалі по тексту - позичальник, боржник, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» (надалі по тексту - кредитодавець, ТОВ «Міолан») був укладений договір № 103502461 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (надалі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого загальний розмір кредиту становить 7 000 грн, надається строком на 30 днів з 19 серпня 2021 року по 18 вересня 2021 року. Проценти за користування кредитом: 2 625 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з умовами договору процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №103502461 від 19 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 31 325 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 325 грн - заборгованість за процентами.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 05 грудня 2022 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 50 225 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 24 395 грн, заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 18 900 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану кредитну заборгованість, витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу.

Заочним рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №103502461 від 19 серпня 2021 року у розмірі 50 225 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 02 квітня 2024 року заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задоволено.

Замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 366/2374/22 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №103502461.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 квітня 2023 року про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

В задоволенні заяви про скасування заочного рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кульбач С.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Іванківського районного суду Київської області 25 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не отримував та не міг отримувати повідомлень про призначення судового розгляду у цій справі, оскільки він не знаходився за місцем реєстрації у зв`язку з виконанням бойових завдань по захисту Батьківщини у зоні ведення бойових дій.

А також звертає увагу на те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором, зокрема оригіналів або копій первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які є належними та достатніми доказами проведення господарської операції, зокрема отримання відповідачем грошових коштів за договором. Надана позивачем довідка про ідентифікацію не могла бути оцінена як доказ.

Апеляційна скарга обґрунтована також тим, що на копіях кредитного договору, анкеті-заяві, паспорті споживчого кредиту, наданих позивачем, відсутні підписи сторін договору, що свідчить про те, що даний договір не укладався; позивачем не підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «Мілоан» до позивача. Відповідач є учасником бойових дій та інвалідом війни 2 групи, унеможливлює стягнення з нього процентів, нарахованих на тіло нібито виданого йому кредиту та судового збору, а проценти за користування позикою або кредитом не нараховуються після спливу строку, визначеного договором позики, кредиту.

Позивачем не надано належних доказів того, що ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) має законні підстави для здійснення діяльності з видачі кредитів, як небанківська установа, оскільки за законодавством України діяльність з видачі кредитів підлягає ліцензуванню.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, правонаступник позивача ТОВ «Дебт Форс» подав відзив на апеляційну скаргу, де просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутність у нього заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

У відповіді Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 12 січня 2023 року №06-31-163 повідомлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 70 т. 1).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Суд першої інстанції направив на зареєстровану адресу відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 07 8 поштова кореспонденція була вручена 07 лютого 2023 року, про що зроблено відмітку працівником поштового зв`язку (а.с. 99 т. 1).

Суд першої інстанції направив на зареєстровану адресу відповідача повістку про призначене судове засідання, яку відповідач не отримав, оскільки надіслана апеляційним судом кореспонденція 20 березня 2023 року повернулася до суду з відміткою «адресат тимчасово відсутній» (а.с. 103 т. 1).

Заперечуючи проти належного повідомлення про розгляд судової справи щодо нього, відповідач вказує, що він не отримував та не міг отримувати повідомлень про призначення судового розгляду у цій справі, оскільки він не знаходився за місцем реєстрації у зв`язку з виконанням бойових завдань по захисту Батьківщини у зоні ведення бойових дій.

Апеляційний суд, оцінюючи вказані доводи відповідача, враховує таке.

Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

За пунктом 99 Правил рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо).

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16).

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_1 відповідач добровільно мобілізований 26 лютого 2022 року (а.с. 183 т. 1)

Як вбачається з довідки Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 500/Д від 08 серпня 2024 року відповідач у період з 17 вересня 2023 року по 08 лютого 2024 року та з 11 березня 2024 року по 08 серпня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Миколаївській області, місті Херсоні Херсонської області, Херсонській територіальній громаді, населеному пункті Гірник Покровського району Донецької області.

Оцінивши вказані докази, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків при врученні йому відповідного рекомендованого листа, вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі не підтверджується.

Також, апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо б сторона у справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.

Таким чином, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, під час ухвалення якого, колегія апеляційного суду вирішуватиме такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 1066, 1069 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

В силу частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В матеріалах справи знаходиться анкета-заявка на кредит №103502461, з якої вбачається, що 19 серпня 2021 року на сайті: tengo.ua була оформлена заява на наступних умовах:

сума кредиту - 7 000 грн;

строк кредиту - 30 днів з 19 серпня 2021 року;

дата повернення кредиту - 18 вересня 2021 року;

сума до повернення - 10 325 грн;

складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 700 грн, нараховується одноразово за ставкою 10% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом - 2 625 грн, нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.21,22 т. 1).

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу.

Апеляційним судом встановлено, що адреса проживання відповідача, зазначена у анкеті-заявці від 19 серпня 2021 року відповідає зареєстрованій адресі проживання відповідача, що зазначена у відповіді Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 12 січня 2023 року №06-31-163, наданій на запит суду першої інстанції (а.с. 70 т. 1).

Апеляційним судом також встановлено, що дата народження індивідуальний податковий номер, серія, номер паспорта відповідача, зазначені у анкеті-заявці від 19 серпня 2021 року, відповідають інформації, що міститься у доданих до апеляційної скарги копії паспорта відповідача (а.с. 181 т. 1) та копії картки фізичної особи платника податків (а.с. 182 т. 1).

В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви №103502461 від 19 серпня 2021 року.

Згідно із хронології процесу оформлення та розгляду заяви від 19 серпня 2021 року №103502461 відбулося: 19 серпня 2021 року о 06:03:00 заповнення заяви; 19 серпня 2021 року о 06:03:40 автоматична перевірка; 19 серпня 2021 року о 06:03:59 перевірка у БКІ; 19 серпня 2021 року о 06:04:05 скорінг; 19 серпня 2021 року о 06:04:07 перевірка у БКІ; 19 серпня 2021 року о 06:04:17 скорінг; 19 серпня 2021 року о 06:04:21 підписання договору; 19 серпня 2021 року о 06:06:07 оброблено.

Погоджені умови кредитування по заяві №103502461: погоджена сума 7 000 грн, строк кредитування 30 днів, комісія за надання 10% одноразово, ставка 1,25 % за кожен день користування (а.с.22 зворот).

В матеріалах справи знаходиться договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Загальний розмір кредиту становить 7 000 грн (п.1.2 договору).

Кредит надається строком на 30 днів з 19 серпня 2021 року (строк кредитування) (п.1.3 договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18 вересня 2021 року (п.1.4 договору).

Комісія за надання кредиту: 700 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору).

Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 2 625 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 договору).

Пунктом 6.1. договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщенні в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформації з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п.6.2).

Відповідно до п. 6.3. договору, приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.9-17).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 підписано 19 серпня 2021 року о 19:04 (ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 о 19:04 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 9 т. 1)

Разом з тим, із хронології процесу оформлення та розгляду заяви від 19 серпня 2021 року №103502461 вбачається, що підписання договору відбулося: 19 серпня 2021 року о 06:04:21.

Підсумовуючи встановлене, відсутні підстави вважати, що договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року укладений за наслідками розгляду анкети-заяви від 19 серпня 2021 року №103502461.

Отже, апеляційний суд встановив, що договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року у запропонованій формі укладений у не спосіб визначений п.п.6.1 - 6.3 договору, тому не вважається таким, що за правовими наслідками прирівняний до договору, укладеного у письмовій формі.

Крім цього, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено апеляційним судом, на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит позивачем надано довідку ТОВ «ФК «Єлаєнс» від 02 лютого 2022 року, з якої вбачається, що платник ТОВ «Мілоан» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 7 000 грн на картку НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», призначення платежу: згідно з договору 103502461 (а.с. 23 т. 1).

Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач, оспорюючи договір про надання споживчого кредиту за його безгрошовістю, надав банківську виписку АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку НОМЕР_3 за період з 01 січня 2021 року по 16 грудня 2024 року (а.с. 4-13 т. 2) та виписку з Першого Всеукраїнського Бюро кредитних історій щодо відповідача від 17 грудня 2024 року (а.с. 14-27 т. 2).

Дослідивши подані документи, апеляційний суд встановив, що у АТ «Ощадбанк» відповідачем відкритий рахунок НОМЕР_4 , для обслуговування якого банківською установою у січні 2023 року випущена картка НОМЕР_3 (а.с. 11 зворот т. 2).

З банківської виписки АТ «Ощадбанк» по цьому картковому рахунку вбачається відсутність надходження грошових коштів від позивача.

Апеляційним судом також встановлено, що у анкеті-заявці від 19 серпня 2021 року не вказаний номер картки на яку надається кредитні кошти, відсутні такі дані і у договорі про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести

ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене, оскільки картка НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк» випущена на ім`я відповідача лише у січні 2023 року, апеляційний суд вважає, що ТОВ «Мілоан» не могло здійснити перерахунок грошових коштів відповідачу 19 серпня 2021 року на виконання своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року.

З огляду на встановлене, довідка ТОВ «ФК «Єлаєнс» від 02 лютого 2022 року про те, що платник ТОВ «Мілоан» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 7 000 грн на картку НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», призначення платежу: згідно з договору 103502461 - є неналежним та не допустимим доказом (а.с. 23 т. 1).

Отже, відповідачем доведено відсутність виконання позивачем ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит (індивідуальна частина) №103502461 від 19 серпня 2021 року щодо надання кредитних коштів.

Також, з виписки з Першого Всеукраїнського Бюро кредитних історій щодо відповідача від 17 грудня 2024 року вбачається, що будь які кредитні правовідносини між сторонами у справі відсутні.

З огляду на це, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн. При подачі апеляційної скарги підлягав до сплати судовий збір у розмірі 3 721 грн 50 коп.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, - сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви не підлягає відшкодуванню, а судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача в дохід бюджету з урахування того, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кульбача Сергія Олександровича задовольнити.

Заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у дохід бюджету судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 721 грн 50 коп.

Інформація про боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», ідентифікацій код 43577608, місцезнаходження юридичної особи: 02121 місто Київ, Харківське шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс 602.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська