справа № 619/9661/24
провадження № 2/619/910/25
РІШЕННЯ

іменем України

21 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/9661/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»;

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції сторін.

27 листопада 2024 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», в особі представника адвоката Дорошенко М.А., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0548 від 13.12.2018 в сумі 51 197,71 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24 799,00 грн; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 4 397,77 грн; простроченої заборгованості по комісії у розмірі 20 980,80 грн; збитків від інфляції у розмірі 877,46 грн; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 142,68 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 13.12.2018 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0548 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 13.12.2020 (п.1.2 Кредитного договору). Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з його умовами, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»набуло право належного кредитора до відповідача за Кредитним договором. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором в сумі 50 177,57 грн. Також вказує, що у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором, що становить: Дата початку 15.12.2021. Дата закінчення 23.02.2022. Кількість днів 70. Сума заборгованості 24 799,00 грн. Відсоткова ставка 3,00%. Проценти 142,68,00 грн. Всього 142,68,00 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за Кредитним договором, що становить: Місяці прострочки 15.12.2021 по 23.02.2022. Індекси інфляції, що перемножуються 100.6%х101.3%х101.6%. Індекс інфляції 103,538%. Сума заборгованості 24 799,00 грн. Сума боргу з урахуванням інфляції 25 676,46 грн. Збитки від інфляції 877,46,00. Всього 877,46 грн. Заборгованість за Кредитним договором враховуючи санкції ст. 625 ЦК України становить 51 197,71 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту становить 24 799,00 грн; прострочена заборгованість по відсоткам 4 397,77 грн; прострочена заборгованість по комісії 20 980,80 грн; збитки від інфляції 877,46 грн; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 142,68 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 51 197,71 грн, а тому з метою захисту своїх прав ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 , яка відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 змінила своє прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі як доказ переходу грошових коштів відповідача від Банку до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»є договір факторингу №15/12/2021 та акт приймання-передачі прав та вимог від 15.12.2021. Вказує, що до договору факторингу №15/12/2021 не було надано жодних доказів який би свідчив про перехід грошових коштів відповідача позивачу. Також, позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу розрахунку інфляційних втрат та 3% річних. Так, умовами кредитного Договору № 0548 від 13.12.2018 банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування. Відповідно до п. 2.2 Договору № 0548, дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору. Так, згідно розділу 4 договору "Графік платежів" кінцевим строком виконання зобов`язання в повному обсязі 13.12.2020, відповідно термін позовної давності за кредитом закінчується 13.12.2023. Відтак, строк, у межах якого Банк міг би звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу є 13.12.2023. Позивач звернувся до суду 27.11.2024, тобто поза строком позовної давності. Оскільки, позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід також відмовити. Тому заявляє про строк застосування позовної давності. Також вказує, що на даний час у неї на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , через повномасштабне вторгнення розпочатої збройної агресії рф проти України шлюбні відносини з чоловіком фактично припинили існування, місце перебування якого їй не відомо, офіційного доходу не має, що підтверджується довідкою за Формою ОК-5 Пенсійного Фонду України реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Основним прибутком є виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

На цей відзив представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Дорошенко М.А. надала відповідь, у якій вказує, що 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.6.2.2 Договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 зазначено, що право вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності. Згідно з Актом приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 (Додаток №3) АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підтверджують, що права грошових вимог передані у повному обсязі. Договір факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 містить всі необхідні істотні умови, які свідчать про чинність даного договору та свідчить про належне відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами. Також зазначає, що Договір факторингу є дійсним та в судовому порядку не оскаржувався. Зазначає, що оплата права грошової вимоги згідно з Договором факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 підтверджується платіжною інструкцією №3251 від 15.12.2021. Отже, враховуючи вищезазначені норми та вимоги чинного законодавства України факт переходу до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»прав первісного кредитора до ОСОБА_7 за Кредитним договором є доведеним. Щодо правомірності стягнення інфляції та 3% річних наголошує, що 3% річних та індекс інфляції ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»нараховував лише з 15.12.2021. Тобто з дня відступлення права вимоги до Товариства та до 23.02.2022. З моменту відступлення права вимог сума нарахувань відсотків та комісії є сталою та не нараховувалась ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». А тому до Позичальника не було застосовано подвійної санкції за несплату кредиту. У відзиві відповідач зазначає, що до матеріалів справи не надано жодного доказу розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, що не відповідає дійсності. У позовній заяві позивачем надано розрахунок 3% річних, що містить: дату початку, дату закінчення, кількість днів, суму заборгованості, відсоткову ставку та проценти. Також надано розрахунок інфляційних витрат, що містить: місяці прострочки, індекси інфляції, що перемножуються, індекс інфляції, суму заборгованості, суму боргу з урахуванням інфляції та збитки від інфляції. Вказує, що Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі №619/9661/24 було наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: (сума боргу) х (Індекс інфляції) / 100 - (сума боргу). Відповідно до формули розрахунку індексу інфляції за Кредитним договором №0548 від 13.12.2018 складає: 24 799,00 х (100.6%х101.3%х101.6%) / 100 24 799,00 = 877,46 грн. Три проценти річних розраховуються за формулою: (Сума боргу) ? (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів) / (Кількість днів у році) = (Проценти) Відповідно до даної формули: (Сума боргу) сума простроченого боргу; (Процентна ставка (%)) три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; (Кількість днів) різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; (Кількість днів у році) кількість днів у календарному році. Відповідно до формули розрахунку 3% річних за Кредитним договором №0548 від 13.12.2018 складає: 24 799,00 х 3,00% / 100% х 70 / 365 = 142,68 грн. Такі самі суми вказані в позовній заяві. Заборгованість за Кредитним договором враховуючи санкції ст. 625 ЦК України становить 51197,71 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту становить 24 799,00 грн; прострочена заборгованість по відсоткам 4397,77 грн; прострочена заборгованість по комісії 20 980,80 грн; збитки від інфляції 877,46 грн; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 142,68 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 51 197,71 грн. Щодо тверджень відповідача про застосування строку позовної давності зазначає, що у відзиві відповідач стверджує, що представник позивача на момент подання позовної заяви до суду 26.11.2024 пропустив трирічний строк звернення до суду, однак дане твердження не відповідає дійсності. Звертає увагу, що відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за Кредитним договором останній платіж за Кредитним договором було здійснено 14.01.2019 у розмірі 1 грн, що також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 за перiод з 13.12.2018 по 14.12.2021. Отже, строк позовної давності у три роки відраховується з 15.01.2019 (моменту, коли відповідач перестав виконувати свої зобов`язання). Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено. З отриманого відзиву зрозуміло, що відповідачу в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договорам, більше того, вона вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з її відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

20 січня 2025 року відповідач звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення.

12 березня 2025 року ухвалою суду скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26.12.2024 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 год 00 хв 24.04.2025. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 01.04.2025. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 11.04.2025. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 21.04.2025 заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

01 квітня 2025 року відповідач ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надала до суду відзив на позовну заяву.

08 квітня 2025 року представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Дорошенко М.А. через систему «Електронний суд» надала до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

08 квітня 2025 року представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Дорошенко М.А. через систему «Електронний суд» надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

24 квітня 2025 року судове засідання відкладено на 10 год 00 хв 14.05.2025.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу без її участі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.12.2018 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0548.

15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») було укладено Договір факторингу №15/12/2021.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 07 вересня 20123 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки про заборгованість від 21.10.2024 борг ОСОБА_2 за Кредитним договором становить 50 177,57 гривень.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлено, що 13.12.2018 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 0548, відповідно до умов якого, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» надало Клієнту на споживчі цілі фінансовий кредит у сумі 24 800,00 грн, на строк 24 місяці з кінцевою датою повернення 13.12.2020, Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 4,7% від суми кредиту; Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за Кредитом 56,0% річних.

Надання кредиту відповідачу здійснювалося шляхом перерахування коштів на її платіжну картку, що підтверджується випискою банка по особовому рахунку відповідача.

Розділом 2 договору визначено порядок погашення заборгованості за договором.

Так, у п. 2.1. договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

Відповідно до п.2.2. договору дата погашення та розмір Обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 договору.

В розділі 4 договору зазначений графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, де щомісячні платежі визначені з 13.12.2018 по 13.12.2020, визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку).

15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 14.12.2021 загальна сума заборгованості ОСОБА_2 складає 50 177,57 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту 24 799,00 грн; суми боргу по відсоткам 4 397,77 грн; борг по комісії 20 980,80 грн.

Випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 13.12.2018 по 14.12.2021 підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами, а також внесення нею коштів на часткове погашення кредитної заборгованості, зокрема, 14.01.2019 у сумі 1,00 грн.

Відповідно до умов договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс» фактор (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») передає грошові кошти в розпорядження клієнта (АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості).

З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором № 0548 у розмірі 50 177,57 грн.

Отже, встановлено, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитному договору, а ОСОБА_2 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом його підписання, однак остання у порушення умов вказаного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту.

Звернувшись до суду із цим позовом, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0548 від 13.12.2018 у розмірі 50 177,57 грн, яка станом на 21.10.2014 складається з: суми боргу по тілу кредиту - 24 799,00 грн; суми боргу по відсоткам - 4 397,77 грн; комісія за користування кредитним коштами - 20 980,80 грн.

Крім того, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача також 3% річних, розрахунок яких здійснив з 15.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 142,68 грн, та інфляційні втрати, які були розраховані згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК у розмірі 877,46 грн.

Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 20 980,80 грн з огляду на таке.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У п. 1.2. кредитного договору №0548 від 13.12.2018, укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 визначено Щомісячну комісію за обслуговування Кредиту: 4.7% від суми кредиту, але не зазначається за що саме. Здійснення розрахунково-касового обслуговування та ведення кредитної справи включається до обсягу наданих послуг у виді кредитування та здійснюється банком на свою користь. Відтак стягнення за це додаткових коштів у виді комісії є порушенням прав споживача.

Крім того, у вказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, пунктах 33.4.-33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача простроченої заборгованості по комісії у сумі 20 980,80, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, відповідач ОСОБА_2 має перед позивачем заборгованість за кредитним договором № 0548 від 13.12.2018 станом на 14.12.2021, яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 24 799,00 грн; простроченої заборгованості по відсоткам- 4 397,77 грн.

Суд погоджується з наведеним у позові детальним розрахунком 3% річних, який здійснено з 15.12.2021 по 23.02.2022 в сумі 142,68 грн, та інфляційних втрат, які були розраховані згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК у розмірі 877,46 грн, а тому дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Суд враховує, що відповідач у своїх запереченнях на позов не спростувала доводи позивача щодо наявності заборгованості за кредитним договором, лише вказала на неправильність розрахунку заборгованості, однак свого розрахунку не надала.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0548 від 13.12.2018 в сумі 30 216,91 грн, яка складається з: 24 799,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 4 397,77 грн - простроченої заборгованості по відсоткам; 142,68 грн - 3% річних; 877,46 грн збитків від інфляції.

Щодо застосування строку позовної давності, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Такий неодноразово продовжувався та діяв до 24:00 год 30 червня 2023 року.

Відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Останнім днем кредитування є 14.01.2019, що підтверджується відомостями з Виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 13.12.2018 по 14.12.2021 відповідно до якої останньою внесено кошти у розмірі 1,00 грн на часткове погашення кредитної заборгованості. З позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося 24.11.2024. Ураховуючи наведене, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач не довів набуття ним права кредитора позичальника за кредитним договором, таким чином, не набув прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором, укладеним АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачкою суд вважає необґрунтованими.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи містять Договір факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 укладений між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», за умовами якого фактор (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») передає грошові кошти в розпорядження клієнта (АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості).

З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 вбачається, що ОСОБА_2 є в переліку та має заборгованість за кредитним договором № 0548 від 13.12.2018 у розмірі 50 177,57 грн.

Згідно Акту приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 Клієнт (АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») передав, а Фактор (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») прийняв права грошових вимог станом на дату підписання Сторонами Договору згідно з Реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту.

Тобто, предметом Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 6.1. Договору факторингу, у відповідності до умов цього Договору Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості.

Відповідно до п. 6.2.1. Договору факторингу, за цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи судом не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору № 16/05 про надання правничої допомоги від 16.05.2023, між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною було укладено Договір про надання правничої допомоги. Вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати.

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг № 549 від 21.10.2024, адвокатом Дорошенко М.А. позивачу надав такі послуги: зустріч з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультація та ознайомлення з матеріалами справи; підготовка позовної заяви. Загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 7 570,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 7028 від 23.10.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило суму 7 570,00 грн адвокату Дорошенко М.А. за надання юридичних послуг згідно рахунку № 549 від 21.10.2024.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 1 500,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 30 216,91 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1429,21 грн (30 216,91 грн х 100% : 51 197,71 грн = 0,59% х 2422,40 грн = 1429,21 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 244, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 30 216 (тридцять тисяч двісті шістнадцять) гривень 91 копійка.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1429,21 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ідентифікаційний код 43453613;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок