Провадження № 6/761/461/2025
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Габунії М.Г., Герасько Д.М., Яцишина А.О.

за участі: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 08.09.2017 року на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 року до суду надійшла зазначена заява, в якій заявник просить: визнати поважними причини пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання; поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №761/24667/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 104 500,00 Євро, що станом на день ухвалення рішення складає 2 947 653,54 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 104 500,00 Євро, що станом на день ухвалення рішення складає 2 947 653,54 грн.

Так як рішення суду набрало законної сили, 08.09.2017 року уповноважений представник заявника отримав виконавчий лист для примусового виконання рішення суду.

Виконавчий лист у встановлений для пред`явлення до виконання строк - до 14.06.2020 року не був поданий на примусове виконання.

Як зазначає заявник, він не пред`являв до примусового виконання виконавчий лист саме через запевнення відповідача сплатити борг в добровільному порядку. З метою виконання рішення суду, 12.12.2019 року між сторонами була укладена мирова угода, яка боржником не виконана у вказаний строк (21.11.2022 року). ОСОБА_1 лише частково виконав власні зобов`язання.

Також заявник зазначає, що він є іноземцем що ускладнює процес реалізації права на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень та в подальшому повномасштабним вторгненням рф на територію України, заявник не міг приїхати до України та пред`явити виконавчий лист до виконання.

Таким чином на думку заявника строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа пропущено з поважних причин. А тому для захисту порушеного права він звернувся до суду із заявою.

В судових засіданнях, які відбулись 01 та 23 квітня 2025 року представник заявника вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 19.05.2025 року представник заявника не з`явилась, звернулась із заявою про слухання в її відсутність.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви та зазначили, що вона ґрунтується виключно на припущеннях та загальних фразах. Так, очікування добровільного виконання рішення суду не звільняє стягувача від обов`язку дотримуватися процесуальних строків; факт укладення мирової угоди, яка не була затверджена судом, не зупиняє перебіг строку пред`явлення виконавчого листа; заявник не надав доказів, які б підтверджували, що карантинні обмеження, пов`язані з COVID-19, безпосередньо та об`єктивно перешкоджали йому звернутися до органів виконавчої служби; стягувач не конкретизував яким чином введення воєнного стану безпосередньо вплинуло на його можливість пред`явити виконавчий лист до виконання в період з 14.06.2017 по 14.06.2020 року, так як строк пред`явлення до виконання закінчився до початку повномасштабного вторгнення.

Суд вважав за можливе, відповідно до положень ЦПК України, завершити розгляд заяви без участі представника заявника, що не з`явилась в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та заяви, вислухавши сторони, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 104 500,00 Євро, що станом на день ухвалення рішення складає 2 947 653,54 грн.та судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Рішення набрало законної сили та 08.09.2017 року уповноважений представник стягувача отримав виконавчий лист для примусового виконання.

Як встановлено судом, виконавчий лист не був пред`явлений для примусового виконання.

Крім того, під час слухання заяви судом було встановлено, що ОСОБА_1 частково повернув заборгованість. Сторони не дійшли згоди щодо загальної суми повернутого боргу.

За змістом ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Надавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Пропуск процесуального строку в процесуальному праві це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

На час звернення заявника із даною заявою строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений.

При зверненні до суду із заявою заявник вказав, що поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є та обставина, що він є іноземцем, що ускладнювало процес реалізації права на пред`явлення виконавчого листа до виконання, запровадження карантинних обмежень в березні 2020 року та повномасштабне вторгнення рф 24.02.2022 року на територію України.

В той же час суд не може прийняти до уваги зазначене заявником та вважати що вказані причини є поважними, які б завадили пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановленого законом строку, оскільки під час розгляду справи ОСОБА_4 , починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, апеляційного, касаційного провадження та до отримання виконавчого листа мав уповноваженого представника. Крім того, сам позивач був обізнаний із ходом розгляду справи та від власного імені подавав пояснення на апеляційну та касаційну скаргу.

Також суд не може взяти до уваги посилання заявника щодо неможливості подання до примусового виконання виконавчого листа у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень та введенням воєнного стану на території України, оскільки з наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа вбачається, що строк пред`явлення останнього до виконання встановлено до 14.06.2020 року, натомість воєнний стан було введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Заявник не довів належними та допустимими доказами, що він був позбавлений можливості пред`явити до примусового виконання виконавчий лист у зв`язку із введенням карантинних заходів.

Водночас варто зазначити, що заявник не був позбавлений можливості направити засобами поштового зв`язку виконавчий лист для примусового виконання; обіцянки боржника виконати рішення суду добровільно не звільняє стягувача від обов`язку дотримуватися процесуальних строків.

Зазначені заявником причини неможливості подання виконання виконавчого листа для примусового виконання суд вважає неповажними.

Суд, при вирішенні зазначеної справи, також бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року, в якому зазначено, що ігноруючи усі надані стягувачу законом права, як стороні виконавчого провадження, стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

За таких умов, за відсутності доказів, що можуть свідчити про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 49, 81, 433 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 08.09.2017 року на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 23 травня 2025 року

Суддя: Н.Г. Притула