Провадження № 2/554/420/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Янушкевіч К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили, де просив суд стягнути з Державного бюджету України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у сумі 124300,54грн. (сто двадцять чотири тисячі триста гривень 54 копійки), з яких 3% річних - 23548,41 грн. (двадцять три тисячі п?ятсот сорок вісім гривень 41 копійка) та інфляційні збитки у сумі 100752,13 грн. (сто тисяч сімсот п?ятдесят дві гривні 13 копійок). Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1243,01 грн. (одна тисяча двісті сорок три гривні 01 копійка).

В обґрунтування позову вказував, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ МВС України, який набув право з 2000 року на державне пенсійне забезпечення та перебуває на обліку у ГУПФУ і отримує пенсію за вислугою років, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, що підтверджується пенсійним посвідченням. Пенсія призначена та виплачується виходячи з грошового забезпечення в основному розмірі 58% (п?ятдесят вісім відсотків) грошового забезпечення, про що свідчать матеріали пенсійної справи. Даний факт не заперечується сторонами.

17 листопада 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/13932/21 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії до ГУПФУ прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнав протиправним розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення ГУПФУ від 01.10.2021 №37/1600-0207-15. Зобов?язав ГУПФУ здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об?єднання МВС України по Полтавській області» від 23 червня 2021 року №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев?ятсот вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п?ятсот гривень). Дане рішення суду 18.12.2021 набрало законної сили, копія якого додається.

ГУПФУ згідно до прийнятого рішення суду проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату (заборгованість) пенсії з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 159244,50 грн. (сто п?ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок чотири гривні 50 копійок). Рішення суду в частині зобов?язального характеру виконано не в повному обсязі, ГУПФУ не проведено виплату нарахованої доплати (заборгованості) пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року у визначеному розмірі. У зв?язку із невиконанням вказаного рішення суду, позивач звернувся до суду.

Таким чином оскільки рішення суду у справі №440/13932/21 не виконане тривалий час, що підтверджується матеріалами справи, то відповідачем, ГУПФУ має бути сплачено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3 (три) проценти річних від простроченої суми, за невиконання грошового зобов?язання за рішенням суду у справі №440/13932/21, яке набрало законної сили, що й зумовило позивача звернутись за захистом своїх прав соціальних і конституційних та охоронюваних законом інтересів за даним позовом.

Ухвалою суду від 11.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

10.12.2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, де просив суд відмовити в задоволенні позову, в обґрунтуванні якого вказував, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 по справі №440/13932/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» №33/37- 4/10118 від 23.06.2021 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та нараховано доплату пенсії за рішенням суду у розмірі 159244,50 грн., яку обліковано в реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Облік судових рішень здійснюється в підсистемі «Реєстр судових рішень», яка входить до інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Вищевказану суму заборгованості за рішенням суду внесено 20.12.2021 в чергу до «Реєстру судових рішень» за №.175303. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Рішення суду виконано в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань з урахуванням норм чинного законодавства та відповідно до документів пенсійної справи. З метою повного виконання рішення суду Головне управління звернулося до Пенсійного фонду України із запитами від 08.03.2023 за вих. №1600-0404-5/16581 та від 26.04.2023 за вих. №1600-0404- 5/30589 (копії листів надавались попередньо), лист від 21.08.2023 № 1600-0404-5/61382, лист від 16.04.2024 №1600-0404-5/28286 та від 06.06.2024 № 1600-0404-5/42142 (копія якого надається) в яких просили розглянути питання виплати заборгованості пенсії, нарахованої на виконання рішення суду. У відповідь на вказані запити, Пенсійний фонд України вказав, що нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, листи від 04.04.2023 за вих. №2800-040204-9/18028, від 01.09.2023р. №2800-040204- 9/4921, від 04.04.2023 № 2800-040204-9/18028, від 01.09.2023р. №2800-040204-9/4921, від 16.06.2024 №2800-030201-9/36862 та від 08.07.2024 № 2800-030203-9/41435 (копії яких надаються).

Зазначили, що відповідно до статті 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Щодо виплати Головним управлінням боргів за рішеннями суду повідомили, що з вересня 2018 року по 2024 рік стан такої виплати повністю залежить від видатків Головного управління, запланованих за рахунок коштів Державного бюджету, кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління № 35 Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1, підписано Головою правління Є. Капінусом та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 січня 2022 р. № 53/37389), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901- VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Протягом 2021-2023 років по рішенням судів проведено 811 виплат на загальну суму 28151504,59 грн. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має.

Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Фонду на 2024 рік 25262,3 млн. грн. В свою чергу виплату заборгованості на виконання рішень судів, проведено в межах коштів, виділених на зазначені цілі у 2024 році, дата набрання чинності яких є 19.11.2020, включно. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Наразі Головним управлінням здійснено всі заходи по забезпеченню процесу щодо виплати згідно рішень судів в порядку черговості та фінансування заборгованості в повному обсязі.

У цій справі, предметом позову є вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області втрат від інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 124300,54 грн., на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21.

Щодо стягнення із Управління інфляційних втрат та 3% річних, то Головне управління заперечує проти задоволення вимоги в цій частині також, посилаючись на те, що спірні правовідносини щодо виплати позивачу заборгованості за рішенням суду регулюються зокрема спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-Х-ІІ. У даній ситуації на думку відповідача, відсутні цивільно-правові відносини між позивачем та пенсійним фондом, як суб`єктом владних повноважень, а тому відсутні цивільно-правові порушення з боку відповідача, і обов`язку нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України.

За результатами чого, Головне управління приходить до висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, яке мало б складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинило збитки, вини заподіювача, шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в обгрунутуванні якого вказував, що представник відповідача не в повній мірі ознайомилася та дослідила наявні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 . Не заперечується відповідачем визначена сума та не спростована, а лише наведено норми Закону.

03.03.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до справи в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, адреса: вулиця Шевченка, 1, Полтава, Полтавська область, 36000, ЄРДПОУ 23809514.

Ухвалою суду від 28.02.2025 року залучено в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, адреса: вулиця Шевченка, 1, Полтава, Полтавська область, 36000, ЄРДПОУ 23809514.

19.03.2025 року від позивача до суду надані письмові доповнення по справі.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ МВС України, який набув право з 2000 року на державне пенсійне забезпечення та перебуває на обліку у ГУПФУ і отримує пенсію за вислугою років, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, що підтверджується пенсійним посвідченням. Пенсія призначена та виплачується виходячи з грошового забезпечення в основному розмірі 58% (п?ятдесят вісім відсотків) грошового забезпечення, про що свідчать матеріали пенсійної справи. Даний факт не заперечується сторонами.

17 листопада 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/13932/21 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії до ГУПФУ прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнав протиправним розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення ГУПФУ від 01.10.2021 №37/1600-0207-15. Зобов?язав ГУПФУ здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об?єднання МВС України по Полтавській області» від 23 червня 2021 року №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев?ятсот вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п?ятсот гривень). Дане рішення суду 18.12.2021 набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення ГУПФУ проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» №33/37- 4/10118 від 23.06.2021 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та нараховано доплату пенсії за рішенням суду у розмірі 159244,50 грн., яку обліковано в реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Вказана сума позивачу до цього часу так і не виплачена, що послугувало підставою неодноразово звернення ОСОБА_1 до суду із позовами про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 440/13932/21.

ОСОБА_1 посилається на вимогу ст. 625 ЦК України, зазначає, що оскільки виконання грошового зобов`язання відповідачем порушено, рішення суду у справі №440/13932/21 не виконується, тому у позивача виникло право про стягнення у разі невиконання грошового зобов`язання 3% річних та інфляційних збитків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді справи судом встановлено, що 17 листопада 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/13932/21 про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії до ГУПФУ прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнав протиправним розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення ГУПФУ від 01.10.2021 №37/1600-0207-15. Зобов?язав ГУПФУ здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об?єднання МВС України по Полтавській області» від 23 червня 2021 року №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев?ятсот вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п?ятсот гривень). Дане рішення суду 18.12.2021 набрало законної сили.

У добровільному порядку ГУПФУ у Полтавській області вказане рішення суду до цього часу не виконано. Відповідач посилається на той факт, що на даний час бюджет Пенсійного фонду України не затверджено, сума коштів за рішенням суду, не встановлена. Відповідачем, як територіальним органом Пенсійного фонду України, вчинено всі дії, спрямовані на виконання рішення суду, в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством. Виплата пенсій здійснюється Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має. Крім того, Головне управління заперечує проти задоволення вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання рішення суду у справі № 440/13932/21 посилаючись на те, що спірні правовідносини щодо виплати позивачу заборгованості за рішенням суду регулюються зокрема спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-Х-ІІ. У даній ситуації на думку відповідача, відсутні цивільно-правові відносини між позивачем та пенсійним фондом, як суб`єктом владних повноважень, а тому відсутні цивільно-правові порушення з боку відповідача, і обов`язку нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України. Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що відсутність бюджетного фінансування є підставою для його звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання посилаючись на таке. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення ст. 625 ЦК України, якою визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Кечко проти України № 63134/00 від 08 листопада 2005 року, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. До аналогічних висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду, яка у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 915/533/15 зазначила, що та обставина, що грошові кошти за договором повинні надійти до бюджету, не виключає необхідності захисту таких коштів від знецінення та обов`язку відповідача як боржника у спірних правовідносинах компенсувати наслідки інфляційних процесів, які відбулися за час його прострочення. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року, справа №686/7081/21, провадження № 14-91цс22 зазначено, що у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (№ у ЄДРСР 82997465) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також із тих, які ним не передбачені, але не суперечать йому; в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права й обов`язки можуть виникати з делікту та з рішення суду. Грошове зобов`язання має бути виконаним із дня набрання судовим рішенням законної сили, оскільки з цього часу зобов`язання держави відшкодувати шкоду стало конкретизованим і визначеним. У випадку якщо у рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір та ці зобов`язання належно не виконані, підлягають застосуванню вимоги частини другої статті 625 ЦК України. Крім того, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 5 Закону № 4901-VI). ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, набрав чинності 1 січня 2004 року, тоді як Закон № 4901-VI був прийнятий 5 червня 2012 року та набрав чинності 1 січня 2013 року. Стаття 625 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінним залишається припис частини першої статті 5 Закону № 4901-VI, який не встановлює інший, ніж у частині другій статті 625 ЦК України, розмір процентів. Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункти 17, 18, 26, 28; № у ЄДРСР 73469624), від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункти 21, 22, 25, 42, 45; № у ЄДРСР 74838873), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (№ у ЄДРСР 82997465)). Помилковим є розмежування у спірних правовідносинах: (1) виконання судових рішень про стягнення з держави коштів, що є грошовим еквівалентом завданої нею шкоди, й обов`язки держави щодо виконання судових рішень, за якими вона є боржником; (2) відповідальність держави та відповідальність органу державної влади. Крім того, помилковим є те, що такий орган виконує зобов`язання «своїм коштом», і що позивачі неправильно просять стягнути гроші не з органу державної влади, а з Державного бюджету України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). З огляду на цей припис шкоду, завдану органом державної влади чи його посадовими і службовими особами, відшкодовує саме держава. З огляду на вказані приписи Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками та набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка самої держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу (див. постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22; № у ЄДРСР 78215459), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20; № у ЄДРСР 81329465), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 26; № у ЄДРСР 84573553), від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (пункт 21; № у ЄДРСР 87053622), від 18 березня 2020 року у справі № 553/2759/18 (пункт 35; № у ЄДРСР 89252052),від 6 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5; № у ЄДРСР 98483103), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80; № у ЄДРСР 101829985), від 15 лютого 2022 року у справі № 910/6175/19 (пункт 7.45; № у ЄДРСР 104827808), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 75; № у ЄДРСР 105852860), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16; № у ЄДРСР 106841700) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1; № у ЄДРСР 108285268), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55; № у ЄДРСР 109390156), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 34; № у ЄДРСР 109364576), від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21 (пункт 8.5; № у ЄДРСР 111742765), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 37; № у ЄДРСР 112516535)). Отже, помилковим є розмежування відповідальності держави як боржника у деліктних правовідносинах щодо відшкодування завданої нею шкоди у розмірі, підтвердженому в судовому рішенні, та відповідальності органу державної влади, який це рішення виконує. Органи державної влади, зокрема органи прокуратури і ДКС України, є частиною апарату держави, виконують виключно її завдання та функції, представляють державу у правовідносинах, для участі в яких наділені відповідними повноваженнями та належними державі матеріальними засобами, зокрема і коштами. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача - кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення. Отже, три місяці для виконання рішення суду у справі №440/13932/21 сплинули. Таким чином, положення ст. 625 ЦК України поширюються на спірні правовідносини та підлягають застосуванню. Факт невиплати позивачеві сум, нарахованих за постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 440/13932/21 знайшов своє підтвердження. З цих підстав вимоги позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. За таких обставин, з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підлягають стягненню грошові кошти в сумі 124300,54 грн. (сто двадцять чотири тисячі триста гривень 54 копійки), з яких 3% річних - 23 548,41 грн. (двадцять три тисячі п?ятсот сорок вісім гривень 41 копійка) та інфляційні збитки у сумі 100752,13 грн. (сто тисяч сімсот п?ятдесят дві гривні 13 копійок). До того ж, ст. 625 ЦК України не пов`язує підстави для застосування встановленої неї відповідальності із наявністю чи відсутністю бюджетного фінансування боржника. Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 03 вересня 2014 року за № 440 визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Відповідно до п. 19-21 вказаного Порядку бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 61, ст. 2431; 2013 р., № 9, ст. 334). Про погашення заборгованості за рішенням орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, повідомляє органу державної виконавчої служби (із зазначенням номера рішення, дати його прийняття та суду, яким ухвалено рішення /видано виконавчий документ) протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня перерахування коштів заявнику. Відомості про погашення заборгованості за рішенням вносяться відповідальною особою до Реєстру не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня надходження повідомлення про перерахування коштів. Відповідно до частин 1-2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державного органу. Вимога позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,за рахунок коштів з державного бюджету, індексу інфляції та 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України є обґрунтованою. Тому, виходячи з викладеного, суд вважає за можливе та необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1243,01 грн. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12,13,81,259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення 3% річних, інфляційних збитків за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили задовольнити. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у сумі 124300,54 грн. (сто двадцять чотири тисячі триста гривень 54 копійки), з яких 3% річних - 23548,41 грн. (двадцять три тисячі п?ятсот сорок вісім гривень 41 копійка) та інфляційні збитки у сумі 100752,13 грн. (сто тисяч сімсот п?ятдесят дві гривні 13 копійок). Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1243,01 грн. (одна тисяча двісті сорок три гривні 01 копійка). Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, адреса: вулиця Гоголя, 34, м. Полтава, .

Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, адреса: вулиця Шевченка, 1, Полтава, Полтавська область, 36000, ЄРДПОУ 23809514.

Суддя В.М.Бугрій