Провадження № 2/761/1540/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

за участі:

представника позивачки: ОСОБА_4

представника третьої особи 2: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова Ірина Петрівна, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2023р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова І.П. (далі по тексту - третя особа 1), в якому просила суд:

- ухвалити рішення, яким визначити за позивачкою додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - рідна онука рідної тітки позивачки.

21 червня 2023р. позивачка звернулася до третьої особи 1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, проте третьою особою 1 листом було повідомлено про неможливість відкриття спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На думку позивачки, причина пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 є поважною, оскільки вона не знала, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023р. за № 469 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України за № 164 від 28 лютого 2022р., якою п. 3 цієї постанови (установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини) - було виключено, з 19 червня 2023р.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023р. позов було залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків.

09 січня 2024р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про усунення недоліків.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2024р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2024р. витребувано у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи № 289/2023, відкритої щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

03 жовтня 2024р. на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 про вступ, у справу, в якості третьої особи.

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа 2).

28 жовтня 2024р.на адресу суду надійшли письмові пояснення (заперечення) на позов від третьої особи 2.

10 квітня 2025р. на адресу суду надійшло клопотання третьої особи 1 про розгляд справи у її відсутність.

23 травня 2025р. на адресу суду надійшло клопотання сторони відповідача про розгляд справи у відсутність сторони відповідача.

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2025р. було відмовлено в задоволенні клопотань сторони позивача про витребування відомостей та призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити.

Представник третьої особи проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами належності позивачки до п`ятої черги спадкоємців за законом, не підтверджено факту подання заяви по прийняття спадщини, строк на подання заяви про прийняття спадщини, стороною позивача пропущений без поважних причин, при цьому представник третьої особи 2 звертав увагу суду, що третьою особою 1, як батьком (спадкоємцем першої черги за законом) спадкодавця ОСОБА_3 вже було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідач, третя особа 1, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність, відзив на позов відповідачем не подавався, як і не було подано пояснення на позов від третьої особи 1.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3

06 квітня 2023р. до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява третьої особи 2 (батька спадкодавця ОСОБА_3 ) про прийняття спадщини, як спадкоємця першої черги за законом.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня, 06, 20 жовтня 2023р. третьою собою 2 були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зі змісту позову вбачається, що 21 червня 2023р. позивачка звернулась до третьої особи 1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

21 червня 2023р. листом за вих. № 104/01-16, третя особа 1 повідомила позивачку, що відкрити спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 неможливо, в зв`язку з пропущенням позивачкою строку наданого для прийняття спадщини, рекомендовано для вирішення питання звернутися до суду.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що у зв`язку з правовою необізнаністю позивачки, а саме, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023р. за № 469 були внесені зміни, шляхом виключення п. 3 (установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини) постанови Кабінету Міністрів України за № 164 від 28 лютого 2022р., , і ці зміни набрали чинності 19 червня 2023р., стороною позивача було пропущено строк, визначений ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017р. № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

1) тривала хвороба спадкоємців;

2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;

5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд критично оцінює твердження сторони позивача про те, що поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є необізнаність позивачки про внесення змін до законодавства, в частині призупинення строків подання заяви про прийняття спадщини, на підставі вище зазначених постанов Кабінету Міністрів України.

В судовому засіданні представник позивачки наголошувала, що позивачка відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Разом з тим, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердження факту родинних відносин позивачки зі спадкодавцем ОСОБА_3 .

Представник позивачки не могла пояснити суду, який ступінь кровного споріднення існує між позивачкою та спадкодавцем, та якими доказами (документами) це підтверджується.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України), наведені в постанові від 04 грудня 2019р. у справі № 697/2052/17-ц,, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07 жовтня 2020р. у справі № 705/3876/18, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У п. 40 постанови від 17 квітня 2018р. у справі № 523/9076/16 Велика Палата Верховного Суду прийшла до правового висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачкою, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідач Київська міська рада порушила її права, як особи, яка вважає, себе спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено того, що вона відноситься до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 ; судом не встановлено поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для сторони позивача на вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому судом враховано, що з вказаними вище позовними вимогами позивачка звернулася до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 1220-1222, 1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Київської міської ради (, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова Ірина Петрівна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання в Україні: АДРЕСА_3 ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 травня 2025р.

Суддя: