КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/5370/24

номер провадження 22-ц/824/5273/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року /суддя Кордюкова Ж.І./

у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24 січня 2020 року в сумі 117 992,04 грн (тіло кредиту) та судового збору в розмірі 3 028 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 53-54/

Не погоджуючись із рішенням, представник позивача Македон О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження вимог апелянт посилався на неправильне застосування судом норм Закону України «Про електронну комерцію», зокрема щодо укладення договору через мобільний додаток «Monobank»; недоведеність висновку суду про необізнаність відповідача з умовами договору, оскільки Умови і Правила, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту були доступні в мобільному додатку та на сайті банку; наявність належних доказів укладення договору та виникнення заборгованості, що підтверджується Анкетою-заявою та розрахунком позивача; відсутність у відповідача доказів спростування заборгованості чи виконання зобов`язань.

Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження була поінформована належним чином, конверт повернувся на адресу суду за відсутністю адресата, відзив на апеляційну скаргу до суду не подавала.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання Анкети-заяви в електронній формі через мобільний додаток, що підтверджується електронним підписом відповідача. Договір включає Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, доступні на сайті https://www.monobank.ua/terms та в мобільному додатку. Відповідач отримала кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 з відсотковою ставкою 3,1% на місяць за залишком заборгованості та 6,2% на місяць за простроченою заборгованістю.

Станом на 30 травня 2023 року відповідач допустила прострочення сплати мінімального платежу понад 90 днів, що, відповідно до п. 5.17 Розділу II Умов, призвело до визнання всієї заборгованості простроченою. Банк надіслав відповідачу повідомлення про необхідність погашення боргу, але вона не вчинила дій для його погашення. Станом на 15 січня 2024 року заборгованість становить 117 992,04 грн (тіло кредиту).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався статтями 526, 530, 610, 611, 625, 626, 629, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 76, 77, 79, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, дійшов висновку, що позивач не довів факт надання кредиту, відкриття рахунку на ім`я відповідача та розмір заборгованості через відсутність банківської виписки.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитися не може з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У жовтні 2017 року АТ "Універсал Банк " запустив новий проект "Monobank", в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках "Monobank" за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту "Monobank" є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Тобто, правова природа договору, укладеного через мобільний застосунок "Monobank" полягає у приєднанні до його умов шляхом накладання власного електронного підпису, чим підтверджується згода споживача.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, без відділень, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами. Погодження із Умовами та правилами обслуговування рахунків фізичної особи шляхом проставляння електронного цифрового підпису особою свідчить про належне укладання кредитного договору.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Отже, відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її акцепту. Анкета-заява, підписана відповідачем електронним підписом (п. 6 Анкети-заяви), підтверджує її згоду з Умовами і Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Ці документи були доступні в мобільному додатку та на сайті банку (https://www.monobank.ua/terms), що відповідає ч. 4 ст. 11 Закону. Постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 підтверджує правомірність укладення таких договорів в електронній формі. Висновок суду першої інстанції про необізнаність відповідача з умовами договору є помилковим, оскільки вона добровільно акцептувала оферту (ст. 627 ЦК України).

Суд першої інстанції помилково вважав, що відсутність банківської виписки унеможливлює підтвердження надання кредиту. Анкета-заява містить реквізити рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я відповідача, та підтверджує встановлення кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості (117 992,04 грн) узгоджується з умовами договору, зокрема п. 5.17-5.19 Розділу II Умов, які визначають наслідки прострочення. Відповідач не надала доказів погашення боргу чи спростування розрахунку, що є її процесуальним обов`язком (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Постанова Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13-ц зазначає, що розрахунок позивача є належним доказом, якщо боржник не надав контррозрахунку.

Позивач надав Анкету-заяву, розрахунок заборгованості та витяг з Умов і Правил, які є публічно доступними (ч. 9 ст. 83 ЦПК України). Відсутність виписки не спростовує факт надання кредиту, оскільки Анкета-заява та розрахунок є достатніми доказами відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Висновок Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 753/16745/15-ц підтверджує, що розрахунок, який узгоджується з договором, є належним доказом.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права (ст. 1054, 634 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію») та процесуального права (ст. 81, 263 ЦПК України) через неповне з`ясування обставин і невідповідність висновків фактичним даним справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). З ОСОБА_1 стягується судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції (3 028 грн) та апеляційної інстанції (4 542 грн).

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24 січня 2020 року в розмірі 117 992,04 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, розподілити наступним чином: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподілити наступним чином: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 4 542 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: