г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3810/24
Номер провадження 2/213/293/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Попова В.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова Віталія Валерійовича,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа №213/3810/24 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

22.05.2025 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Попова В.В. з підстав упередженості. Звертає увагу на те, що цей відвід судді Попова В.В. заявляється ним не у зв`язку з незгодою із процесуальними діями суду, а через їх системний характер порушень основоположних принципів справедливого судового розгляду. Поведінка судді, його дії та бездіяльність виходять за межі звичайного процесуального розсуду та породжують обґрунтовані сумніви у його неупередженості, що також знаходяться поза межами процедур, визначених нормами ЦПК України.

В обґрунтування заяви зазначає, що сумніви щодо упередженості судді Попова Віталія Валерійовича по відношенню до ОСОБА_1 як сторони справи випливають через наступні обставини та поведінку судді на користь іншої сторони процесу:

1) 18.05.2025 року Представником Відповідача/Позивача за зустрічним позовом, було подано заяву про забезпечення доказів (вхідний номер №8420/25-Вх), яка була доставлена до Єдиного державного реєстру судових рішень (електронного суду) 19.05.2025 о 11:52. Проте суддею Поповим В.В. зазначена заява про забезпечення доказів взагалі не була розглянута під час засідання 19.05.2025. Попри належне подання заяви через Електронний Суд, належну реєстрацію та підтвердження її доставки іншим учасникам справи, суд не згадав про її існування, не оголосив її зміст, не надав їй правової оцінки не постановив ухвалу (ні письмову, ні усну) та не зазначив жодних підстав для її залишення без розгляду або перенесення на інше засідання, а отже жодних дій, спрямованих на її розгляд, не вчинив. Більше того, навіть у момент оголошення про відкладення розгляду справи, суд не згадав про наявність нерозглянутої заяви, що є порушенням принципу повноти та своєчасності процесуального розгляду. За таких обставин має місце процесуальне порушення, яке полягає у фактичному залишенні без розгляду заяви що, у свою чергу, позбавило сторону можливості реалізувати право на забезпечення доказів, передбачене законом.

2. Суддею Поповим В.В. у ході судового засідання, попри належно подані процесуальні клопотання представником Відповідача/Позивача за зустрічним позовом, не було ухвалено жодного письмового судового рішення, яке відповідало б вимогам ст. 263 ЦПК України, а саме ухвали, в якій повинні бути зазначені зміст заяви або клопотання, мотиви прийнятого рішення, посилання на норми закону та висновок суду щодо задоволення або відмови у задоволенні клопотання. При цьому, у текстах клопотань прямо було зазначене прохання постановити письмові ухвали за результатами розгляду клопотань. На його думку, своїми діями по нездійсненню судочинства відносно винесення письмових ухвал щодо заявлених клопотань представником Відповідача/Позивача за зустрічним позовом. Вважає, що своїми діями по нездійсненню судочинства відносно винесення письмових ухвал щодо заявлених клопотань представником Відповідача/Позивача за зустрічним позовом, суд порушує права останнього на апеляційне оскарження.

3. Невжиття суддею Поповим В.В. жодних заходів для забезпечення технічно ефективної участі Відповідача/Позивача за зустрічним позовом, з урахуванням відсутності представника Відповідача/ Позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні, зокрема ігнорування повідомлень у чаті EasyCon Позивача за зустрічним позовом, свідчить про відсутність належної судової процедури та розцінюється Довганем М. В. як прояв упередженості, що, у поєднанні з іншими наведеними обставинами, свідчить про втрату суддею ознак неупередженості та об`єктивності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись нормами Цивільного процесуального кодексу України, з метою уникнення можливих сумнівів у сторін по справі, їх представників та сторонніх спостерігачів у неупередженості, об`єктивності та незалежності судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Попова Віталія Валерійовича при розгляді даної справи №213/3810/24, з метою забезпечення особам, які беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, створення умов, при яких відпадуть будь-які сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи №213/3810/24, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду даної справи судового рішення суду, в тому числі як по суті так й з окремих процесуальних питань, просить розглянути цю заяву про відвід судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Попова Віталія Валерійовича та в результаті ухвалити відповідне судове рішення, яким її задовольнити, здійснивши відвід вказаного судді з переданням даної справи №213/3810/24 на автоматичний розподіл для визначення іншого складу для розгляду спору у цій справі.

Суд, дослідивши заяву, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦПК України, з підстав зазначених у ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4 листопада 1950 року ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вивчивши доводи заяви про відвід, суд приходить до висновку про недостатність підстав, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді даної цивільної справи.

Так, учасники справи, у відповідності до положень частини четвертої статті 212 ЦПК України, були попереджені, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Судове засідання, призначене на 19.05.2025 року, було забезпечено судом шляхом проведення відеоконференції, жодних технічних помилок при його проведенні виявлено не було.

Відповідач ОСОБА_1 був приєднаний до відеоконференції, про що свідчила зелена позначка, жодних повідомлень від нього про технічну несправність відеозв`язку не надходило, він чув і бачив усі дії, які здійснювались судом під час проведення судового засідання.

Однак, відповідаючи на запитання головуючого судді, ОСОБА_1 використовував чат та просив врахувати це при проведенні процесуальних дій зокрема зачитуванням його повідомлень з чату.

Дана обставина стала перешкодою для продовження судового засідання та розгляду усіх заявлених стороною відповідача клопотань, зокрема клопотання про забезпечення доказів, тому, з урахуванням думки сторони позивача, проведення судового засідання вбачалось за доцільне відкласти.

Крім того, розглянувши певні клопотання сторін, суд, у відповідності до положень частини п`ятої статті 259 ЦПК України, постановив усні ухвали, без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі судового засідання. При цьому, усна ухвала суду, тобто ухвала, що виноситься усно під час засідання, може бути оскаржена в апеляційному порядку, як і будь-яка інша ухвала.

Однак, подання відповідачем ОСОБА_1 даної заяви свідчить про явну недовіру його до головуючого у справі судді Попова В.В. та перешкоджає вчасному і належному розгляду справи.

Виходячи з наведеного вище, ураховуючи право сторони на розгляд справи складом суду, який вселяє повну довіру до розгляду справи, задля уникнення затягування строків розгляду справи, з метою забезпечення впевненості учасників справи в тому, що справа буде розглянута безстороннім, неупередженим та об`єктивним судом, а також з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності або об`єктивності судді Попова В.В., враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, вважаю, що заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись статями 36,39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Попова В.В. - задовольнити.

Цивільну справу №213/3810/24 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком передати до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу з метою визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, для її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.