Справа № 727/4092/23
Провадження № 2/727/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі :

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Бзова Р.Г.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Винту С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Наталія Зіновіївна про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Наталія Зіновіївна про визнання заповіту недійсним.

У позовних вимогах позивач просить визнати недійсним заповіт, складений 28.09.2021 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З.

Під час підготовчого провадження у справі, ухвалою суду від 07.06.2023 року за клопотанням представника позивача було призначено комплексну посмертну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу.

На виконання ухвали суду від 07.06.2023 року було складено висновок судової експертизи №141, відповідно до якого судовий експерт-психіатр дійшов наступних висновків, а саме: 1. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя і до дня смерті, страждав психічним захворюванням у формі судинної деменції з гострим початком. Зазначене психічне захворювання мало місце і в момент заповіту 28.09.2021 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З., зареєстрований в реєстрі за №4099 та позбавляло його в цей період часу здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними; 2) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя, в тому числі і станом на момент укладення заповіту 28.09.2021 року, страждав психічним захворюванням у формі судинної деменції з гострим початком; 3) ОСОБА_4 за життя, в тому числі і станом на момент укладення заповіту 28.09.2021 року, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Під час проведення підготовчого засідання по справі представник відповідача повідомила суд, що нею, з урахуванням показань свідків, які будуть допитані судом під час судового розгляду, буде заявлено клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.

17.07.2024 року під час судового розгляду, після допиту судом свідків та експерта-психіатра ОСОБА_5 , представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі повторної судово-психіатричної експертизи. Зазначила, що у сторони відповідачки виникли сумніви у правильності висновку експерта, через його недостатню обґрунтованість, посилання у висновку на документи, походження та достовірність яких викликають сумнів та через те, що висновок суперечить іншим матеріалам справи.

Так, висновок про те, що у ОСОБА_4 , починаючи з 16.07.2021 року по день смерті мало місце психічне захворювання, що вкладалось в клінічну картину та відповідає діагнозу: «судинна деменція з гострим початком», шифр за діючою МКХ-10 F01.0, в якій зазначено, що такий вид деменції розвивається дуже швидко після серії інсультів, що і мало місце у підекспертного, експерт ОСОБА_5 зробила на підставі трьох досліджень лікаря-психолога, які містяться в: - історії хвороби № 1244 (30.03. 08.04.2021р.), - консультація лікаря-психолога - невідомого лікаря від 31.03.2021 року та 08.04.2021 р.( на аркуші з консультацією від 31.03.21 міститься підпис, візуально схожий на підпис лікуючого лікаря ОСОБА_6 ); - історії хвороби № 2937 (16.07- 23.07.2021 р.) аналогічні консультації лікаря-психолога від 16.07.2021 р. та 23.07.2021р. ( на обох також міститься підпис, візуально схожий на підпис лікуючого лікаря ОСОБА_6 ); - історії хвороби № 4013 (14.09-20.09.2021 р.) консультація лікаря-психолога - невідомого психолога без підпису, зроблений 15.09.2021 року.

Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 4013 після знаходження на лікуванні з 14.09.2021 по 20.09.2021 року встановлений заключний клінічний діагноз: основний: Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., Наслідки перенесених ішемічних інсультів в басейні ПСМА, ЛСМА, лівобічний рефлекторний синдром, моторна афазія. Супутній діагноз: ІХС.Дифузний кардіосклероз, СН ІІА, ФК ІІІ, РКВУ дуже високий (4).

Отже, лікуючий лікар ОСОБА_6 , яка супроводжувала ОСОБА_4 весь час його перебування на стаціонарному лікуванні, починаючи з першого звернення 29 березня 2021 року та закінчуючи випискою з стаціонарного лікування 20 вересня 2021 року, не встановила йому як супутній діагноз «деменція».

Окрім того, вказувала на те, що у всіх трьох випадках знаходження ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в Міському інсультному центрі, він оглядався психологом, який лише за результатами тестів робив «заключення». При цьому у всіх трьох випадках лікуючий лікар не вносив результати проходження тестів MMSE ні до основного, ні до супутніх діагнозів.

Також, щодо висновків невідомого лікаря - психолога ставиться під сумнів об`єктивність результату тесту через наступне. Особа, що проводила тест MMSE у ОСОБА_4 не враховувала, що його рідною мовою була румунська, якою він переважно і користувався на роботі і в побуті все життя, що було підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні по справі. Вважає, що результати тесту щодо розумових здібностей ОСОБА_4 є некоректними, з урахуванням того, що на всі тести треба було відповідати українською мовою, і тест орієнтований на україномовного пацієнта.

Із письмових висновків експерта вбачається, що психічний стан ОСОБА_4 мав незворотній напрямок на погіршення та втрату дієздатності. Проте ці твердження спростовуються об`єктивними даними: так, згідно консультації лікаря-психолога, проведеної 16.07.2021 року (міститься в історії хвороби № 2937) тест MMSE начебто ОСОБА_4 пройшов з 16 балами, а такий же тест, проведений 15 вересня 2021 року, тобто через 2 місяці, він набрав 23 бали. Отже, незворотність спростовується навіть завдяки результатам тестів MMSE, до яких також у даному конкретному випадку треба ставитись обачно.

Висновки, до яких дійшов експерт-психіатр, також спростовуються показами свідків, які були допитані судом.

З урахуванням зазначеного, вважає, що наявні, передбачені ч.2 ст.150 ЦПК України, підстави для призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року судом було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

24.04.2025 року матеріали справи Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» було повернуто без виконання ухвали суду від 17.07.2024 року у зв`язку з не проведенням оплати в розмірі 144 284 гривні.

15.05.2025 року представником відповідача було повторно заявлено клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. Клопотання обґрунтовувала аналогічними доводами. Окрім того зазначила, що попередньою експертною установою було надмірно завищено вартість проведення судової експертизи. Сума коштів у розмірі 144 284 гривень для ОСОБА_7 є надмірними тягарем, однак вважає, що проведення експертизи у цій справі є необхідним. Просила доручити проведення судової експертизи іншій експертній установі.

Представник позивача заперечував щодо призначення у справі повторної експертизи. Зазначив, що у даному цивільному провадженні не призначалась і не проводилась первинна посмертна судово-психіатрична експертиза, а було ухвалено рішення суду про призначення і проведення комплексної експертизи. Однак, представник відповідача клопоче про проведення лише повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Окрім того, вважає посилання представника відповідача на неправильно внесені до медичної картки записи щодо встановлених у хворого діагнозів, мотивуючи тим, що лікар ОСОБА_6 , яка супроводжувала ОСОБА_4 весь час його перебування у стаціонарі, не встановила як супутній діагноз «деменція», є суб`єктивним судженням та спростовується медичною документацією огляду хворого та наданих висновків штатним лікарем-психологом. Діагноз «Деменція» виставив лікар-психолог, про що є записи в оригіналах медичних карток хворого. При виконанні тестів MMSE психолог не обмежує пацієнта у часі його виконання. У разі не розуміння мови, органічних уражень, тощо, що унеможливлюють тестування, психолог про це вносить записи у медичну карту. Проте, таких записів у медичній карті хворого не було. Психолог довго спілкується з пацієнтом до проведення тестування, завжди оцінює стан хворого після перенесених інсультів. У разі наявності побічних реакцій у хворого психолог не проводила б тестування.

Допитана у судовому засіданні експерт дала детальні роз`яснення щодо висновку. Кваліфікація експертів також сумніву не викликає.

За таких обставин вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про призначення повторної судової психіатричної експертизи.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що з відповідачем у родинних відносинах не перебуває. Є громадянином Румунії, проживає у Румунії та працює там адвокатом. Вони з покійним ОСОБА_4 були односельчанами. Він викладав у нього в школі. ОСОБА_4 був журналістом, заступником наукового товариства. Вони бачились приблизно один раз на три місяці. Після інсультів у нього було уповільнене мовлення. Восени 2021 року він запропонував йому пройти медичний огляд у Сучаві. 06.10.2021 року він пройшов медичний огляд у Сучаві, лікар наполягав, щоб він залишився на обстеження у лікарні. Свідок супроводжував його під час візиту до лікарні. ОСОБА_4 був при ясному розумі та пам`яті. Фізично у нього були проблеми зі здоров`ям, але свідомість була ясна. Скласти заповіт це було його свідоме рішення. Йому відомо, що в останній рік свого життя ОСОБА_4 написав книгу та сам займався її редагуванням, організаційними питаннями, пов`язаними з видавництвом. Він бачив як останній працював за комп`ютером.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що був знайомий із ОСОБА_10 . У червні 2022 року він прийшов до нього у друкарню разом із своїм товаришем, щоб надрукувати книгу на румунській мові. Казав як оформити обгортку книги і розмістити на ній надписи, наприкінці підписував макет. Нічого незвичайного у його поведінці свідок не помітив. ОСОБА_4 спілкувався румунською мовою, українською розмовляв погано. Товариш, який прийшов із ним, допомагав їм порозумітися.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ОСОБА_4 був її дядьком. У 2021 році вона відвідувала його після інсульту у лікарні. Він був при своєму розумі, впізнав її, хоча у нього трішки не працювала міміка обличчя, у зв`язку з чим погано розмовляв. Їй стало відомо про те, що у нього є донька лише у лікарні. Він чекав, щоб вона прийшла, проте донька не приїхала. За життя він більше спілкувався румунською мовою, писав книги. Їй відомо, що ОСОБА_12 приходив до ОСОБА_3 , вони добре спілкувались. Його доньку, вона вперше побачила на похоронах.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_4 був його дядьком. Після інсульту, він провідував його у лікарні, фізично дядько був кволий, проте впізнав його, міг говорити. Відмінностей у його поведінці він не помітив. За життя ОСОБА_4 більше спілкувався румунською мовою. Про те, що у нього є донька йому відомо не було.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що ОСОБА_15 був його рідним братом. Вони спілкувались, зустрічались, у них були хороші стосунки до самої його смерті. Він ходив до нього у лікарню, де той лежав після інсульту. Брат нормально розмовляв, розповів йому, що склав заповіт на ОСОБА_3 . Також казав, що у нього є донька ОСОБА_16 , яка сказала, що не може його забрати до себе і доглядати. Тому він склав заповіт на ОСОБА_3 . У лікарні ОСОБА_16 він не бачив. Йому відомо, що брат написав книгу, їздив до Румунії, де лікувався.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що ОСОБА_4 був її рідним братом. Вперше доньку брата ОСОБА_16 вона побачила влітку 2021 року, після того як у брата стався другий інсульт. Він був нормальний, казав, що пише книгу. ОСОБА_18 , що ОСОБА_3 зможе доглядати за ним, тому він склав на неї заповіт. Про свою доньку ОСОБА_16 сказав, що вона своє вже взяла.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що працює головою ОСББ в будинку, де проживав ОСОБА_4 . Вони бачились два-три рази на місяць. Часто бачив як до нього приходили його старший брат та товариш ОСОБА_20 . Одного разу він побачив його без свідомості на порозі квартири та викликав швидку медичну допомогу. Разом із ним до лікарні їхав його товариш Драгош. Після цього ОСОБА_4 його впізнавав, подякував за те, що свідок викликав йому швидку медичну допомогу. Будь-яких дивацтв після хвороби він у нього не помічав. З донькою померлого він познайомився приблизно у 2014-2015 році, коли вона приїжджала до батька. Наступного разу побачив її у 2020 році.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що був товаришем ОСОБА_4 . Заходив до нього у редакцію та додому. Після інсульту стан ОСОБА_4 погіршився. Він не міг розмовляти, їсти. Після другого інсульту йому стало ще гірше. Він не міг самостійно набрати його номер телефону. Казав, що хоче видати свою книжку, і що у нього все є готово. Хто сканував та редагував його статті він не бачив. Видавництво книжки коштувало 2500 доларів США. Свідок разом із ним, після того як у нього стався інсульт, поїхав у Сучаву. Там, ОСОБА_4 забував усе, навіть те, куди йде. До інсульту із ним такого не було. Після лікування у Румунії, його відправили до монастиря у Путні, але йому там не подобалось і він поїхав. ОСОБА_12 познайомив його зі своєю донькою у 2013 році. Вона після інсульту тиждень була біля нього, а потім влаштувала його у будинок для престарілих і він якийсь час був там. ОСОБА_22 ОСОБА_23 після його поховання дала йому 3000 гривень за те, що він допомагав їм із похованням.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що разом із ОСОБА_4 працював у газеті «Зоря Буковини». Вони були знайомі. Влітку 2021 року він проходив біля його будинку. У цей час ОСОБА_4 пройшов повз нього і не впізнав його. Коли свідок покликав його, то він все ж таки його впізнав. Свідок возив його до лікарні, а потім до пансіонату. Після інсульту він важко говорив, у квартирі було брудно. ОСОБА_4 більше спілкувався з Драгошем, але не міг самостійно набрати його номер телефону, окрім того, останній раз переплутав його дату народження. Йому було відомо, що у ОСОБА_12 є донька та онук, він про них розповідав.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 суду роз`яснила, що діагноз ОСОБА_4 було виставлено лікарем-психіатром. Їй не відомо чому у виписному епікризі не було виставлено діагнозу «Судинна деменція». Під час складення експертного висновку вона враховувала результати психологічного тесту ММSI, які ОСОБА_4 не виконав.

Заслухавши покази свідків, роз`яснення експерта, частково дослідивши матеріали справи, висновок висновок судової експертизи №141, оцінивши наведені представниками доводи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст.76 ЦПК України визначено, що одним з доказів, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, є висновки експертів.

За змістом ч.2 ст.78 Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, у процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Порядок призначення судової експертизи, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема суду.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За змістом ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характері ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Призначення експертизи є частиною дослідження обставин у справі та, у сукупності з іншими обставинами, дозволить суду максимально повно з`ясувати обставини по справі, сприятиме встановленню істини.

Положеннями ст.112 ЦПК визначено, що комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав сторін чи інших осіб.

Як було встановлено судом, висновок експерта №141 від 22.12.2023 року було складено комісією у складі п`яти осіб. При цьому, підсумки по судово-медичній експертизі було підписано усіма членами комісії; підсумки по судово-психіатричній експертизі підписано лише експертом-психіатром одноособово (а.п.216-2167 Том 1).

Відповідно до вимог п.4.9 розділу Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року спільний висновок комісії експертів підписується експертами, які брали участь у сукупній оцінці результатів усіх досліджень і дійшли згоди. Якщо згоди між ними не було досягнуто, складаються декілька висновків експертів (за кількістю точок зору) або один, у якому вступна і дослідницька частини підписуються всіма експертами, а заключна - окремими з відповідними висновками або згідно з проведеними ними дослідженнями.

Окрім того, як вбачається з підсумків судово-медичної експертизи, у ОСОБА_4 було наявне захворювання: важке зниження когнітивних функцій (ознаки легкої деменції).

При цьому, у підсумках судово-психіатричної експертизи експерт-психіатр констатує, що ОСОБА_4 страждав психічним захворюванням у формі судинної деменції з гострим початком, що є відмінним від діагнозу зазначеного у підсумках судово-медичної експертизи.

Також суд звертає увагу на те, що у висновку експерт-психіатр в частині «Обгрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і наявлені при обстеженні об`єктів експертизи» посилалась як на факти, які встановлені, на дані тестів, проведених лікарем психологом. Проте, результати зазначених тестів, які наявні у медичних картках, належним чином не ідентифіковані як відносно пацієнта, так і відносно лікаря, який їх складав.

Заслуговують на увагу і покази свідків, які були допитані судом та спілкувались із ОСОБА_4 протягом його життя, в тому числі і після перенесених ним інсультів, та стверджували суду, що будь-яких змін у психічному стані ОСОБА_4 вони не помітили, його свідомість та мислення були ясними.

Суд також враховує, що після складання оспорюваного заповіту, ОСОБА_4 видав власну книгу, яку самостійно редагував, займався організаційними питаннями пов`язаними з її видавництвом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта від 22.12.2023 року викликає обґрунтовані сумніви у його правильності.

Відповідно до ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншим експертам.

Відповідно до пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (з відповідними змінами), згідно з процесуальним законодавством України, експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з пунктом 3.6 Інструкції, у разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку.

У постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 201/15019/14-ц сформульовано висновок про те, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи.

Згідно ст. 7-1 Закону України «Про експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом

Суд вважає, що вказані в клопотанні обставини мають значення для справи і потребують спеціальних знань, питання, які виносяться для дослідження експерту мають істотне значення для об`єктивного вирішення справи, оскільки прямо стосуються предмету доказування у даній справі, а усі сумніви і протиріччя, на які посилаються сторони повинні бути усунуті у встановлений законом спосіб, з урахуванням думки сторін щодо призначення даної експертизи, з метою забезпечення процесуальних прав сторін по справі, враховуючи, що одним з принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, суд не має права позбавляти сторону по справі можливості таким чином довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.5 ч.1ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи.

Згідно до п.9 ч.1ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

Приймаючи до уваги, що проведення необхідних досліджень та виготовлення висновку експертів займе тривалий час, суд вважає за необхідне зупинити провадження в справі на час проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43,49, 103,104, 107, 112, 197, 198, 252, 253, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи - задовольнити.

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_25 про визнання заповіту недійсним, повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:

1. Чи страждав померлий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічними захворюваннями, в тому числі й станом на момент укладення заповіту - 28.09.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З., зареєстрований в реєстрі за № 4099, якщо так, то якими саме, яка їх давність, характер та ступінь тяжкості?

2. Чи міг померлий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент складання ним заповіту, що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Н.З., зареєстрований в реєстрі за № 4099, а саме - 28.09.2021 року, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Львівської філії судових експертиз (79021, м.Львів, вул.Кульпарківська, 95 ).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України та зобов`язати провести експертизу в строк, встановлений п. 1.13. Наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз».

Довести до відома експертів положення ст.102 ЦПК України щодо вимог, які ставляться до висновку експерта.

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), роз`яснити сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Зобов`язати сторони надати всі необхідні документи на вимогу експертів.

Для проведення експертизи надати експертам матеріали цивільної справи №727/4092/23 у двох томах та медичну документацію відносно ОСОБА_4 , яка долучена позивачем до справи.

Для проведення зазначеної експертизи належить використати об`єкти дослідження, наявні в матеріалах цивільної справи.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала суду може бути оскаржена в установленому порядку до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду буде складено 27.05.2025 року.

Суддя Одовічен Я.В.