ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Чернівці справа № 718/2929/24

провадження №22-ц/822/336/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, головуючий в суді першої інстанції суддя Нагорний В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії.

Посилалася на те, що вона є власником нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яке розташоване на сформованій земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232, площею 54,6531 га, цільове призначення для рибогосподарських потреб, що в с. Южинець.

Вказує, що 05 серпня 2022 року зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0232 за Ставчанською сільською радою, до якої позивач звернулась 30 серпня 2022 року із заявою-клопотанням щодо прийняття рішення про передачу їй вказаної земельної ділянки в оренду терміном на 10 років, визначити орендну плату і надати дозвіл на виготовлення паспорта водного об`єкта, що знаходиться в складі земельної ділянки.

Зазначає, що її заява відповідачем не розглянута більш ніж 2 роки, жодне рішення на засіданні сесії сільської ради по ній не прийнято, що свідчить про бездіяльність Ставчанської сільської ради, наслідком якої є порушення права на своєчасний, всебічний неупереджений розгляд звернення, право на отримання у користування землі під належним їй нерухомим майном.

Просила:

-визнати незаконною бездіяльність Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо залишення без розгляду та не прийняття рішення на засіданні сесії сільської ради за заявою ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 р. про передачу в користування на умовах оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232;

-зобов`язати Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області розглянути на засіданні сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 р. із прийняттям рішення про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 у передбачений законодавством спосіб і строк, або про відмову у надані.

А також, просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на її користь суму понесених судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо залишення без розгляду та не прийняття рішення на засіданні сесії сільської ради за заявою ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 р. про передачу в користування на умовах оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232.

Зобов`язано Ставчанську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області розглянути на засіданні сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 року про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені у позові та свої доводи мотивує тим, що з висновком суду в частині відмовлених позовних вимог не погоджується, вважає рішення в частині відмови незаконним і таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст.124 Земельного кодексу України, оскільки не враховано, що даною нормою передбачено вирішення питання про передання в оренду землі або про відмову виключно у формі прийняття рішення.

Зобов`язання судом відповідача прийняти за наслідками розгляду заяви на засідань сесії ради рішення, не є втручання у повноваження відповідача.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Про це зазначив Верховний Суд у справі № 320/4182/20.

Посилання судом на постанову Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі №567/675/20, де зроблено висновок про те, що вирішення земельних питань перебуває поза компетенцією суду стосується позовних вимог про визнання права на земельну ділянку, а тому не є тотожними із даною справою.

Звертає увагу на те, що суд при розгляді подібних спорів бере до уваги останню позицію Верховного суду (суду касаційної інстанції), і саме необхідність застосування такого підходу (застосування останньою позиції під час вирішення тотожних спорів) викладено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/10947/17.

У постанові Верховного суду від 24 жовтня 2022 року у справі №1340/5602/18 зазначено, що обраний спосіб захисту - зобов`язання міської ради на найближчому засіданні сесії повторно розглянути звернення із прийняттям рішення, відповідає вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №825/2228/18 викладено позицію, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки судом першої інстанції встановлено бездіяльність відповідача, що порушує право позивача на землю, необхідної для обслуговування власної будівлі згідно її фактичного цільового призначення, належним та ефективним способом захисту її прав та інтересів є саме зобов`язати відповідача розглянути на засіданні сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 30 серпня 2022 року та прийняти одне із передбачених законом рішень: про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 у передбачений законодавством спосіб і строк, або про відмову у наданні.

Просила рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказала, що суд прийшов до правильних висновків про відмову в частині позовних вимог, оскільки позивач не довів, що має безумовне право на оренду цієї земельної ділянки площею 54.6531га кадастровий номер :02:002:0232, що розташована в с.Южинець Чернівецької області Чернівецького району, яка знаходиться в комунальній власності Ставчанської сільської ради.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки на даній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна двох різних власників.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №310249762 від 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна: нежитлової будівлі рибниці, загальною площею 20 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232, однак на цій же земельній ділянці розташовані і інші нежитлові споруди згідно опису: гідротехнічна та протиерозійна споруда- відкритий канал довжиною 1597,66 метри, на площі угідь 0,7742га. Дамба (гребля) №1 довжиною 176,21 метри. Дамба (гребля) №2 довжиною 103,94 метри. Дамба (гребля) №3 довжиною 89,50 метри. Інші гідротехнічні споруди, які є державною власністю та належать Чернівецькій обласній адміністрації згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 315016759 від 14 листопада 2022 року.

А тому Ставчанська сільська рада керуючись ч.4 ст.120 Земельного кодексу України та враховуючи рекомендації Чернівецької (ОДА) ОВА, викладених в листі вх.№360 від 25 квітня 2024 року, створила комісію, в роботу якої залучила представника Чернівецької ОДА (ОВА), представника БУВР річок Прут та Сірет державного агентства водних ресурсів України та представника ГУ ДПС у Чернівецькій області. Дана комісія провела інвентаризацію земельної ділянки площею 54.6531га кадастровий номер :02:002:0232, на підставі чого склала акт інвентаризації земель комунальної власності від 26 червня 2024 року, в якому рекомендувала сільському голові Ставчанської сільської ради винести на розгляд сесії питання поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 цільове призначення якої для рибогосподарських потреб, що було підставою для розгляду та прийняття рішення XXIV сесії Ставчанської сільської ради від 02 вересня 2024 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки для рибогосподарських потреб».

На виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року, Ставчанська сільська рада підготувала проект рішення «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 в с.Южинець Чернівецького району Чернівецької області», який мав розглядатися на черговій сесії Ставчанської сільської ради 28 березня 2025 року.

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому в цій частині не переглядається.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 310249762 від 20.09.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна: нежитлової будівлі рибниці, загальною площею 20 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 315016759 від 14.11.2022 на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена нежитлова споруда: гідротехнічна та протиерозійна споруда, яка перебуває у державній власності, розмір частки 1.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №307058007 від 10.08.2022 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №307360012 від 15.08.2022 підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0232, площею 54,6531 га, для рибогосподарських потреб перебуває у комунальній власності Ставчанської сільської ради Чернівецького району.

30 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до голови Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області із письмовою заявою, в якій, зокрема, просила розглянути на засіданні сесії сільської ради питання і прийняти рішення, яким передати їй у користування на умовах оренди, терміном на 10 років,земельну ділянку площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232, з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб (код 10.07), що в с. Южинець Чернівецької області, разом із водним об`єктом у її складі; встановити орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0232 у розмірі 8% від її нормативної грошової оцінки; надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення паспорту водного об`єкта, що знаходиться в складі земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232.

Листом від 03.10.2022 року № 644 Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області повідомила ОСОБА_1 , що її заява не була розглянута, так як в період з 30.08.2022 року по 03.10.2022 року сесія Ставчанської сільської ради не скликалась та інформувала, що вона може бути розглянута після закінчення судового провадження у справі №718/1707/22, що знаходиться на розгляді в Кіцманському районному суді за її позовом про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та припинення комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0232 загальною площею 54,6531 га.

Рішенням № 1730-8/24 ХХIV сесії Ставчанської сільської ради VІІІ скликання від 02 вересня 2024 року надано дозвіл Ставчанській сільській раді на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки для рибогосподарських потреб площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232, яка розташована в с.Южинець Чернівецького району Чернівецької області на території Ставчанської сільської ради; доручено сільському голові Руснаку Р.В. замовити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) вказаної земельної ділянки та подати технічну документацію із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки на розгляд та затвердження сесії сільської ради.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги «про прийняття рішення про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 у передбачений законодавством спосіб і строк, або про відмову у наданні», прийшов до висновку що вирішення питань щодо врегулювання земельних відносин відповідно до закону віднесено до виключних повноважень сільських, селищних, міських рад, а тому така вимога перебуває поза компетенцією суду і це є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, а суд не вправі перебирати на себе повноваження сільської ради, які визначені законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що заявником оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмовленої позовної вимоги: «про прийняття рішення про надання в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 у передбачений законодавством спосіб і строк, або про відмову у наданні», тому в іншій частині позовних вимог судове рішення не переглядається.

Статтями 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів «а», «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частина друга цієї статті передбачає, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічні положення містяться в статті 1 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Частина друга статті 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частина третя статті 124 ЗК України).

Частина перша статті 134 ЗК України встановлює, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 зазначено, що відповідно до вимог статей 120, 124, частин першої та другої статті 134 ЗК України у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно особа може набути право користування земельною ділянкою поза конкурсом лише під нерухомим майном та площею, необхідною для його обслуговування і експлуатації.

Колегія суддів, здійснивши аналіз наведених норм права, зазначає, що земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання в оренду земельної ділянки, на якій воно розташоване, без проведення земельних торгів. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/20103/23.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31 серпня 2021 року в справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20 липня 2022 року в справі № 923/196/20 (пункт 34)).

За таких обставин встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання від розпорядника землі в оренду земельну ділянку площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232, з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, яка розташована в с.Южинець Чернівецького району Чернівецької області на території Ставчанської сільської ради, оскільки вона є складовою її нерухомого майна, будівлі рибниці, та раніше перебувала у користуванні на умовах оренди у попереднього власника будівлі.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Ставчанської сільської ради прийняти рішення про надання або про відмову у наданні спірної земельної ділянки в оренду позивачці з огляду на таке.

За висновками Європейського суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Однак засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України»).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, пов`язаний з владними повноваженнями та їх носіями - органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Попри те, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.

Правові висновки аналогічного змісту у подібних правовідносинах були наведені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року в справі № 420/5833/19, від 21 лютого 2024 року в справі №128/2118/21.

Колегія суддів зазначає, що суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність його рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Оскільки у даній справі Ставчанська сільська рада щодо заяви ОСОБА_1 не прийняла жодного рішення, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про надання в оренду земельної ділянки на засіданні сесії сільської ради.

Посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду у справах, де суд зобов`язав орган владних повноважень прийняти конкретне рішення є не релевантним до даних правовідносин, оскільки у наведених в апеляційній скарзі справах суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом неправомірним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов. Тобто суб`єктом владних повноважень була розглянута заява особи і було прийнято рішення (наприклад, про відмову у наданні земельної ділянки у власність чи в оренду) і дане рішення судом було визнано неправомірним. У такому випадку дійсно суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 22 травня 2025 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк