Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3258/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 65 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/3258/25 за позовом комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Петровської М.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось до суду із даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн та 3 028 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначало, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, споживачами яких є власники квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Із виписки по особовому рахунку вбачається, що з 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2020 року відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 37708,00 грн, з яких заборгованість саме ОСОБА_1 становить 16354,03 коп. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2025 в справі № 296/11438/24 позов КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за період з 22 березня 2020 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 21 169,50 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за період з 01 жовтня 2009 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 37 523,90 грн. При цьому, судом частково стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 , оскільки в період утворення заборгованості з 01.10.2009 по 01.03.2020 останній був неповнолітнім. Враховуючи наведене, позивач вважає, що необхідно стягнути 37 523,90 грн заборгованості за період з 01.10.2009 по 01.03.2020 з ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі №296/3258/25 за позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Не погодившись з ухвалою суду, представник КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Дубравська О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 3028,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду із даним позовом у прохальній частині було допущено описку , а саме щодо стягнення із ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн, натомість вірна сума до стягнення становить 16354,03 грн. Разом з тим, судом першої інстанції не надано можливості усунути вказаний недолік . Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на момент виникнення заборгованості був неповнолітнім, позивачем було не правильно сформовані позовні вимоги та пред`явлено їх до неналежного відповідача у справі №296/11438/24, в результаті чого, судом було відмовлено в цій частині позовних вимог. Тому під час подання даного позову позивачем дотримано вимоги ст. 175-177 ЦПК України, позов пред`явлено за період утворення заборгованості, коли ОСОБА_1 був неповнолітнім, тобто відповідальність за той період, за несплату наданих послуг централізованого опалення несе його законний представник - мати ОСОБА_2 .

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення у справі № 296/11438/24 ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у цій справі № 296/3258/25 в частині вирішення обґрунтованості заявлених вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. У відповідності до відомостей з автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3" рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04.03.2025 у справі №296/11438/24 набрало законної сили 04.04.2025 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України свідчить, що підставою для відмови у відкритті провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини третьої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що …[предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу].

Звертаючись у березні 2025 року до суду з указаним позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради зазначало, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, споживачами яких є власники квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 37708,00 грн, з яких заборгованість саме ОСОБА_1 становить 16354,03 грн. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2025 в справі № 296/11438/24 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії, за період з 22 березня 2020 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 21 169,50 грн. та відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за 01 жовтня 2009 року по 01 березня 2020 року, оскільки на момент утворення заборгованості за вказаний період ОСОБА_1 був неповнолітнім. Вважало, що відповідальність за цей період в розмірі 16354,03 грн несе його мати ОСОБА_2 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 .

Також встановлено, що у грудні 2024 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн, та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 514,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн, та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 514,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, споживачами яких є власники квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказувало, що в період з 01.10.2009 по 01.11.2024 відповідачі не в повному обсязі сплачують кошти за надані послуги, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, яка становить 75 047,80 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.03.2025 в справі № 296/11438/24 цивільний позов Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії, за період з 22 березня 2020 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 21 169,50 грн;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії, за період з 01 жовтня 2009 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 37 523,90 грн; у решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення позивачем не оскаржувалося та набрало законної сили.

Отже, підстави позову в справі № 296/3258/25 та у справі № 296/ 11438/24 є різними.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що незважаючи на те, що позивач просив в прохальній частині позовної заяви стягнути з ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_1 заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37523, 90 грн, але ціна позову позивачем зазначена у сумі 16354,03 грн, в описовій та мотивувальній частині йде мова про вимогу та обґрунтування у стягненні саме 16354,03 грн.

Крім того, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме на те, що у справі № 296/ 11438/24 КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 37 523,90 грн, а у справі № 296/3258/25 позивач просив стягнути з ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл суми судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги повинен здійснювати суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді