ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 650/6563/24

Номер провадження: 22-ц/819/300/25

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Приходько Л.А., Радченка С.В.,

секретар Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, Перша Дніпровська державна нотаріальна контора,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Перша дніпровська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування скарги зазначив, що 21.04.2004 року ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; квартиру АДРЕСА_1 , а також на все інше будь-яке майно, належне ОСОБА_1 , із забороною відчуження майна до вирішення справи по суті.

30.04.2004 року постановою державного виконавця Полякової Е.Б. на виконання ухвали суду накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05.04.2006 року Бериславським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист №2-10 2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

02.09.2006 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали від 21.04.2004 року Бериславського районного суду Херсонської області зареєстровані обтяження за реєстраційними номерами №3678773 та №3678801.

13.11.2007 року постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Полякової О.Б. накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1

17.05.2010 року державним виконавцем Самойленко Л.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-10, знято арешт з усього майна заявника.

12.11.2011 року ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області у справі №6-149/11 скасовано захід забезпечення позову у вигляді арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 та інше будь-яке майно, що належить ОСОБА_1 , з огляду на те, що рішення у справі від 27.10.2005 року, яке набрало законної сили, виконано відповідачем ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 17.05.2010 року.

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Куліковського І.Є. від 18.06.2012 року знято арешт, накладений постановою державного виконавця від 30.04.2004 року на майно ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника управління - начальника Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 24.09.2012 року знято арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , знято арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 13.11.2007 року.

Отже, на теперішній час жодні правові підстави для існування перешкод щодо розпорядження боржником у виконавчому проваадженні своїм майном, у виді накладення арешту, відсутні, проте у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження за реєстраційними номерами, а саме: №3649478 від 28.08.2006 року, №6186281 від 07.12.2007 року, №3678773 від 02.09.2006 року, №3678801 від 02.09.2006 року, що порушує його законні права та інтереси на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

З приводу наявності у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження належного йому майна, заявник звернувся із заявою до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на яку отримав відповідь про необхідність звернення із заявами до відповідних нотаріальних контор щодо реєстраційних номерів обтяжень №3649478, №3678773, №3678801, а щодо обтяження №6186281 - надати до виконавчої служби належним чином засвідчені копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

Заявник звернувся до Першої Дніпровської державної нотаріальної контори з приводу скасування обтяжень за реєстраційними номерами №3678773, №3678801, на що отримав відповідь про необхідність звернення до Центру надання адміністративних послуг або до суду, на своє звернення до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з приводу скасування обтяжень за реєстраційними номерами №3649478 та №6186281, жодної відповіді не отримав.

Крім того, вважаючи неправомірною вимогу відділу державної виконавчої служби щодо надання належним чином засвідченої копії постанови про закінчення виконавчого провадження №19540685, оскільки державний орган має власні архіви та реєстри, 05.12.2024 року повторно звернувся із заявою до органу виконавчої служби, на що отримав відповідь про те, що документи виконавчих проваджень за 1999-2005 роки знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Посилаючись на те, що продовження дії обтяження нерухомого майна є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та обмежує його права, позбавляючи можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном, порушує справедливий баланс між вжиттям такого заходу, як арешт майна, та досягненням цілей, для виконання яких, накладення арешту було необхідністю, заявник просив суд визнати неправомірною бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арештів з нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №3649478, з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження №6186281, з нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №3678801, з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження №3678773.

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт

- з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №3649478, та з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження №6186281, зареєстровані 28.08.2006 року та 07.12.2007 року реєстратором Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори на підставі постанов державної виконавчої служби АНД району м.Дніпропетровська від 30.04.2004 року та від 13.11.2007 року;

- з нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження №3678801, з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження №3678773, зареєстровані 02.09.2006 року реєстратором Першої дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі ухвали Бериславського районного суду Херсонської області від 21.04.2004 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2025 року, постановити нове рішення, яким подану скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби задовольнити.

Аргументи учасників справи

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи скарги мотивовано тим, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко вказує, що із позовом про визнання права власності на майно та звільнення цього майна з-під арешту до суду може звернутися не боржник у виконавчому провадженні, а особа, яка вважає, що майно належить їй. У цій справі ОСОБА_1 є боржником, що виключає його звернення із таким позовом до суду.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції зробив висновки щодо правомірності дій органу державної виконавчої служби у спірних правовідносинах без врахування того, що Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку зі знищенням/відсутністю матеріалів виконавчого провадження, а також без врахування висновків Верховного Суду, зокрема правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18, згідно із якою боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Не відповідають, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції і усталеній судовій практиці Верховного Суду, викладеній у його постановах, зокрема постанові від 07.07.2021 року у справі №2-356/12, від 26.01.2022року у справі №127/1541/14-ц, від 09.01.2023 року у справі №2-3600/09 та інших постановах, відповідно до якої наявність протягом тривалого періоду часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Позиція інших учасників справи

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, представника скаржника, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ухвалене судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що хоча із встановлених обставин вбачається, що дійсно відсутні підстави для подальшого перебування належного ОСОБА_1 майна під арештом, однак оскільки у державного виконавця відсутні необхідні документи, які б підтверджували припинення обтяжень цього майна, повноваження щодо самостійного скасування арештів, у тому числі в межах виконавчого провадження, матеріали якого відсутні, а саме провадження вже завершене та знищене, обмежені, зокрема статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати бездіяльність державного виконавця неправомірною. При цьому суд зазначив, що зняття зазначених заявником арештів можливе виключно за рішенням суду, що узгоджується з положеннями частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у всіх інших випадках, крім прямо визначених, арешт може бути знятий лише на підставі судового рішення за результатами розгляду відповідної цивільної справи щодо захисту права власності у позовному провадженні.

В процесі розгляду справи суд встановив, що в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта міститься інформація про реєстрацію обтяжень (тип обтяження-арешт нерухомого майна), власником якого є ОСОБА_1 , а саме:

28.08.2006 за № 3649478 реєстратором - Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою обтяження є постанова АМ № 148790 Державної виконавчої служби АНД району м. Дніпропетровська від 30.04.2004.

02.09.2006 за № 3678773 реєстратором - Першою дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_1 .

Підставою обтяження є ухвала без номера Бериславського районного суду Херсонської області від 21.04.2004.

02.09.2006 за № 3678801 реєстратором- Першою дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою обтяження є ухвала без номера Бериславського районного суду Херсонської області від 21.04.2004року.

07.12.2007 за № 6186281 реєстратором - Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на невизначене майно, все майно, власником якого є ОСОБА_1 .

Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження без номера Амур-Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 13.11.2007

Відповідно до інформації АСВП, у ВП-спецрозділі відсутня інформація про виконання ухвал суду про арешт майна боржника ОСОБА_1 . Водночас, за наявними обтяженнями: № 3649478 обтяжувачем є Четверта дніпровська державна нотаріальна контор; за обтяженнями №№3678773 та 3678801 обтяжувачем є Перша дніпровська державна нотаріальна контора.

ОСОБА_1 , від імені якого діяла його представник-адвокат Перепелиця В.М., двічі (01.10.2024 та 05.12.2024) звертався до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з належного йому майна та отримав відповіді від 07.10.2024 та 13.12.2024, згідно із якими заявнику повідомлено, що обтяжувачами за обтяженнями № 3649478, 3678773, 3678801 є відповідно Четверта та Перша дніпровські державні нотаріальні контори Дніпропетровської області, у зв`язку з цим йому було запропоновано звернутися із заявами про скасування арешту майна до цих нотаріальних контор.

Щодо обтяження №6186281, де обтяжувачем є Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби, боржнику та його представнику було запропоновано надати належним чином засвідчені копії постанови про закінчення виконавчого провадження №19540685, оскільки у Відділі відсутні матеріали завершених виконавчих проваджень. Подані ксерокопії не були належним чином засвідчені, що унеможливлює підтвердження їх дійсності, оскільки особи, які видавали зазначені постанови, звільнені з органів ДВС та у відділі не працюють.

Крім того повідомлено, що у Відділі відсутні книги-журнали вхідної кореспонденції виконавчих документів за 1999-2005 роки, що унеможливлює ідентифікацію відповідних виконавчих проваджень, а відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів, документи виконавчих проваджень за період з 1999 по 2005 роки знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання (а. с.29-32).

Суд першої інстанції також встановив, що ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2011 року, постановленою у справі №6-149/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, скасовано захід забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 та інше будь-яке майно, що належить ОСОБА_1 .

Зазначене судове рішення, текст якого розміщений у Єдиному державному реєстрі судових рішень, мотивовано тим, що 27 жовтня 2005 року у цій с праві судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили та було виконано відповідачем ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджено постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 17 травня 2010 року (а. с.14).

Суд першої інстанції також вважав встановленим той факт, що постановами державних виконавців було скасовано арешти, зокрема: 17 травня 2010 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження та знято арешти з усього майна ОСОБА_1 ; 18 червня 2012 року постановою державного виконавця знято арешт, накладений постановою від 30 квітня 2004 року на квартиру, що належить ОСОБА_1 ; 24 вересня 2012 року постановою заступника начальника управління - начальника Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ знято арешт, накладений постановою від 13 листопада 2007 року, з усього майна, що належить ОСОБА_1 .

Копії наведених постанов, які одержані заявником на його запит від Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» 04.09.2024 року та які (копії) наявні в інвентаризаційній справі на квартиру АДРЕСА_1 , не засвідчені належним чином, оскільки їх оригінали в органі державної виконавчої служби, який їх прийняв, не збереглися (а. с.16-20, 93-94).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положення містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Чинна на дату виникнення спірних правовідносин редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999року (частина перша статті 50) передбачала , що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами частин другої та третьої наведеної норми права, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону №606-ХІУ від 21.04.1999 року виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписи наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999року щодо закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника у спірних правовідносинах виконано прийняттям державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ 17 травня 2010 року відповідної постанови, на підставі якої 12 жовтня 2011 року Бериславський районний суд скасував захід забезпечення позову, застосований у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 та інше будь-яке майно, що належить ОСОБА_1 .

Копію ухвали від 12 жовтня 2011 року суд направив до Відділу Амур-Нижньодніпровського ДВС Дніпропетровського МУЮ (а. с.14).

Отже факт виконання ОСОБА_3 судового рішення у примусовому порядку підтверджено обставинами, встановленими судовим рішенням у іншій цивільній справі та відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Крім того ці обставини не спростовані учасниками справи, що є предметом перегляду в апеляційному порядку, як це передбачено частиною п`ятою статті 82 ЦПК України.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для подальшого перебування належного ОСОБА_1 майна під арештом на підставах, що зазначені в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Разом з тим, заявник у цій справі звернувся до суду не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді незняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні на стадії його завершення у 2010-2012 роках, а у зв`язку з відмовою органу державної виконавчої служби зняти арешт, накладений на майно боржника поза межами виконавчого провадження.

За таких обставин, стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.

До зазначених вище висновків щодо застосування відповідних положень Закону України «Про виконавче провадження» дійшов Верховний Суд, виклавши їх, зокрема у постанові від 13.07.2022 року у справі №2/0301/806/11 (та інших постановах), вказавши, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зробивши аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту, Верховний Суд дійшов висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні .

Крім того, Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (постанова від 13.07.2022, №справи 2/0301/806/11).

З огляду на викладене, враховуючи, що вчинивши необхідні дії щодо зняття арешту з майна боржника у зв`язку із фактичним повним виконанням виконавчого документа, державний виконавець не підтвердив повідомлення ним про вчинену дію до органів, що здійснювали реєстрацію майна або вели реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно боржника, що призвело до збереження обтяження, колегія суддів зробила висновок про те, що у даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, унеможливить у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинним законодавством, зокрема пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме на державного, приватного виконавця покладено повноваження державного реєстратора речових прав у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

При цьому відсутність виконавчого провадження, яке знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання, не є перешкодою для вирішення питання про зняття арешту із майна боржника, зважаючи на те, що пунктом 16 розділу УІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 в редакції, яка діяла на час звернення ОСОБА_1 є із заявою, постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанова про зняття майна з розшуку або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника, зокрема у разі, якщо судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься відповідна постанова.

У разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку, коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що прийняття виконавцем рішення про скасування арештів, накладених на майно боржника в межах закінченого виконавчого провадження, яке знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання, виходить за межі його повноважень та суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не відповідає встановленим судом обставинам справи, зроблене без врахування вимог діючого законодавства і висновків Верховного Суду щодо застосування аналогічних норм права при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, тому є помилковим.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результами розгляду апеляційнолї скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення аюо змінити рішення. Підставіи для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рівшення у відповідній частині містяться вп.1-4 ч.1 ст. 376 ЦПК України. Вищевикладені обставини справи, застосовані норми матеріального права надають підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати те, що наявність протягом тривалого часу (майже 15 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, задовольнити.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перепелиця Валентина Миколаївна, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арештів з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3649478, зареєстрований 28.08.2006 реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі постанови АМ №148790, 30.04.2004, Державна виконавча служба АНД району м.Дніпропетровська;

з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження: 6186281, зареєстрований 07.12.2007 реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, б/н, 13.11.2007, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області,

з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3678801, зареєстрований 02.09.2006 реєстратором Перша дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали від 21.04.2004 Бериславський районний суд Херсонської області, суддя Радченко С.В.;

з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження: 3678773, зареєстрований 02.09.2006 реєстратором Перша дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали від 21.04.2004 Бериславський районний суд Херсонської області, суддя Радченко С.В.

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна: квартири, що належить на праві власності ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження: 3649478, зареєстрований 28.08.2006 реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі постанови АМ №148790, 30.04.2004, Державна виконавча служба АНД району м.Дніпропетровська;

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження: 6186281, зареєстрований 07.12.2007 реєстратором Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, б/н, 13.11.2007, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , , реєстраційний номер обтяження: 3678801, зареєстрований 02.09.2006 реєстратором Перша дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали від 21.04.2004 Бериславський районний суд Херсонської області.

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з невизначеного майна, всього майна, реєстраційний номер обтяження: 3678773, зареєстрований 02.09.2006 реєстратором Перша дніпровська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали від 21.04.2004 Бериславський районний суд Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.А.Приходько

С.В.Радченко