справа № 165/4977/24
провадження №2/165/239/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не відповідає виконанню,-

встановив:

13.11.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не відповідає виконанню.

Позов обґрунтовує тим, що 06 червня 2022 року державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрите виконавче провадження №69162191 по примусовому виконанні виконавчого напису №3830 виданого 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення із ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 144 048,93 грн. Вважає, що виконавчий напис від 14 вересня 2016 року було вчинено із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення виконавчих написів з наступних підстав: згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»).

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Зазначає, що кредитний договір від 16 серпня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у простій письмовій формі. Стверджує, що оскільки даний кредитний договір не був посвідчений нотаріально та не забезпечений іпотекою, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на даному кредитному договору.

За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Наголошує, що жодних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» про усунення порушень із виконання кредитного договору ОСОБА_1 не отримував, тому не міг подати заперечення щодо існуючої заборгованості по даному кредитному договору. Крім того, відповідач не надав ОСОБА_1 розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач заперечує нарахування відсотків за користування кредитом. Вважає, що усі вище наведені обставини свідчать, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було встановлено безспірності відповідальності боржника, було порушено строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, та не було надіслано повідомлення про усунення порушень, отже, даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Просить визнати виконавчий напис за реєстровим номером 3830 виданий 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 144 048,93 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягути із АТ КБ «ПриватБанк в користь ОСОБА_1 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник Свередюк Ю.А. не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутність, позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню просить задоволити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданому 03.12.2024 відзиві (а.с.39-45) просить у позові відмовити з підстав наведених у відзиві. Наголошує, що жодних доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, платіжних документів на підтвердження повного або часткового виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тому вважає, що позивачем не спростовано факту заборгованості перед банком, та розміру боргу зазначеного у виконавчому написі. Також просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу у разі, якщо суд прийде до висновку про підставність позовних вимог, та зазначити у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку у справі. Крім цього, вважає, що строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України тривалістю три роки позивачем пропущено, оскільки напис нотаріуса вчинено у 2016 році, строк позовної давності закінчився 2019 року, а з позовом позивач звернувся 2024 року, тобто після спливу передбаченого законодавцем строку, тому просить застосувати строк позовної давності у справі.

Треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., представник Тернопільського відділу державної виконачої служб Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи, повідомлялися належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16.08.2013 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 16.08.2013, відповідно до якої отримав кредит, що підтверджуєтьяс розрахунком заборгованості (а.с.32-38).

За заявою представника АТ КБ «ПриватБанк» 14.09.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу завалієвим А.А., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» був вчинено виконавчий напис №3830, яким запропоновано звернути стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 16.08.2013 в загальному розмірі 144048,93 грн (а.с.8). Зазначено, що стягнення здійснюється за період з 16 серпня 2013 року по 30 червня 2016 року.

Відповідач пред`явив виконавчий напис для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі ПІвденн-Західного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Івано-Франківськ) і 06.06.2022 було відкрито виконавче провадження ВП №69162191 (а.с.9). про стягнення в користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 144048,93 грн на підставі виконавчого напису №3830 виданого 14.09.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської областівід 15.11.2024 (а.с.20,21) заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису, виданого 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрованого в реєстрі за №3830, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором від 16.08.2013 в розмірі 144048,93 за виконавчим провадженням ВП№ 69162191, до вирішення справи та набрання рішенням законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не відповідає виконанню.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.. керувався ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Жоден з документів, зазначених нотаріусом у виконавчому написі, не свідчить про безспірність заборгованості. Безспірність заборгованості можуть містити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було надано доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України « Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»).

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Судом встановлено, що кредитний договір від 16 серпня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у простій письмовій формі.

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, якщо такі кредитні договори були посвідчені нотаріально або забезпечені іпотекою.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк» 16.08.2013 було укладено кредитний договір у простій письмовій формі. Оскільки даний кредитний договір не був посвідчений нотаріально та не забезпечений іпотекою, суд приходить до висновку, що нотаріус не повинен вчиняти виконавчий напис на даному кредитному договору.

Крім того, відповідно до п. 2 Переліку для вчинення виконавчого напису необхідно долучати виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Нотаріус при вчиненні такого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було встановлено безспірності відповідальності боржника, було порушено строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, та не було надіслано повідомлення про усунення порушень, отже, даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Також, відповідно до п.2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідач не подав суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність, підставність вчинення виконавчого напису, у зв`язку із наявною у боржника заборгованістю.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про підставність позову та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що суд задоволив позов, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 грн. сплаченого судового збору за подання позову та 605,60 грн сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, що підтверджено документально (а.с.12-14).

Згідно з ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягає, оскільки відповідач, на якого покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, не довів суду такої неспівмірності.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити таке. Визначальним у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Судом встановлено, що позивачу стало відомом про виконавчий напис нотаріуса після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №69162191, яке відкрито 06.06.2022. Враховуючи наведене, саме з дати відкриття виконавчого провадження, позивач дізнався про порушення свого права, тому суд визначає таку дату початком перебігу позовної давності, звідси, позивачем при зверненні з позовом до суду 13.11.2024 не пропущено строку звернення за захистом порушеного права.

Керуючись ст.12, ст. 13, ст. 17, ст. 77, ст. 78, ст. 81, ст. 141, ст. 247, ст. 259, ст. 263, ст.264, ст.265 ЦПК України, на підставі ст. 525, ст. 526, ст. 530, ст. 629, ст. 1054 ЦК України, ст. 87, ст. 88, ст. 89 Закону України «Про нотаріат», суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис за реєстровим номером №3830 виданий 14 вересня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості в розмірі 144048 (сто сорок чотири тисячі сорок вісім) грн. 93 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570, на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , 6000(шість тисяч) грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, в дохід держави 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК