УХВАЛА

27 травня 2025 року

м. Київ

справа № 591/967/22

провадження № 61-5950ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, на постанову Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відкрите акціонерне товариство «Сумський завод сільськогосподарського машинобудування «Сумсільмаш», ОСОБА_4 , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Давиденко Інна Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІДБУДСУМИ», про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Кірілової Ю. В., на постанову Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року.

Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки направлена до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 06 травня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду.

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду обґрунтовано тим, що строк на касаційне оскарження судового рішення пропущено з поважних причин, оскільки адвокат Кузнєцов А. С. не здійснював представництво її інтересів в апеляційній інстанції через припинення дії договору ухваленням рішення судом першої інстанції.

Також, вказує, що не була присутньою під час ухвалення судового рішення апеляційним судом, а копія постанови, направлена засобами поштового зв`язку, не була їй вручена, оскільки поштове відправлення повернулося відправнику із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Також вказує, що після скасування 10 жовтня 2024 року апеляційним судом ухвали суду першої інстанції про закриття провадження в справі, Зарічним районним судом м. Суми призначалися судові засідання за участю сторін, проте, судові повістки заявниця не отримувала, оскільки вказані поштові відправлення повернулися відправнику із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Додатково вказала, що розлучена, виховує сина ОСОБА_5 , 2012 року народження самостійно, який в період з 18 березня 2025 року до 31 березня 2025 року хворів, тому, проживаючи в місті Києві, не мала можливості прибути до м. Сум з метою отримати копію постанови апеляційного суду.

Верховний Суд не приймає до уваги наведені заявницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, оскільки період з 10 жовтня 2024 року (ухвалення оскаржуваного судового рішення) до 06 травня 2025 року (подання касаційної скарги) є тривалим строком (понад шість місяців), водночас подана касаційна скарга та клопотання не містить належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на касаційне оскарження.

З поданих до касаційної скарги та клопотання документів вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана поштова адреса зазначена в касаційній скарзі, а також на цю адресу суди першої та апеляційної інстанцій направляли судові повістки, зокрема й копію постанови апеляційного суду.

Як вказує сама ОСОБА_1 поштові відправлення про сповіщення судом щодо дати слухання справи та ухвалене судове рішення, не отримані нею та повернулися відправнику без вручення адресату - заявниці.

Очевидно, що така процесуальна поведінка заявниці, яку вона підтверджує відповідними доказами та стверджувальними доводами не є добросовісною, адже вказавши адресу місця проживання, за відсутності у суду відомостей про його зміну, будучи обізнаною про судове провадження, неодноразове неотримання судових викликів та судового рішення, є свідомими діями.

Поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом, при цьому, відповідно до змісту оскаржуваної постанови апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року вбачається, що сторони належним чином були повідомлені про апеляційний розгляд.

Вказане не спростовано заявницею в клопотанні, а отже доводи ОСОБА_1 про неотримання нею копії постанови апеляційного суду в зв`язку з неприбуттям до поштового відділення для отримання відповідного поштового відправлення, яке було повернуто до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», враховуючи неодноразовість таких дій заявниці, відсутність обґрунтування неможливості отримання поштового відправлення, не може бути визнано поважною причиною тривалого пропуску строку на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року.

Інші доводи клопотання, які вказують про короткий проміжок часу, а саме період з 18 березня 2025 року до 31 березня 2025 року необгрунтовують тривалий пропуск строку, а саме з 10 жовтня 2024 року до 18 березня 2025 року.

У сукупності наведених обставин, заявницею не наведено належних об`єктивних обґрунтувань та не підтверджено доказами пропуск строку на оскарження судового рішення апеляційної інстанції.

Ураховуючи безповоротність процесуальної дії у вигляді поновлення пропущеного строку, Верховний Суд не може керуватися високою вірогідністю обставин на користь особи, яка просить вчинити таку процесуальну дію, тому, у цьому випадку, наявність певних обставин має бути підтверджена саме особою, яка клопоче перед судом про поновлення строку.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 12 травня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху заявницею не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, на постанову Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відкрите акціонерне товариство «Сумський завод сільськогосподарського машинобудування «Сумсільмаш», ОСОБА_4 , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Давиденко Інна Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІДБУДСУМИ», про витребування майна з чужого незаконного володіння вважати неподаною і повернути заявниці.

Заявниці надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара