Провадження № 2/752/2914/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А. В., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року в системі «Електронний суд» Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «РАКЕТА» через свого представника Золотопупа С.В. звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 84-89), на користь ОСББ «РАКЕТА» заборгованість за надані позивачу житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2024 року на загальну суму 10 690,86 грн, в тому числі 9 106,19 грн заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, 1 170,83 грн втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 413,84 грн 3% річних, вирішити питання стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,20 грн та правової допомоги у розмірі 5 371,12 грн. Також просить встановити у рішенні порядок його виконання - нарахування 3 % річних та індексу інфляції здійснювати до моменту виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 його співвласниками створено ОСББ «РАКЕТА». Відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту ОСББ «РАКЕТА» створено виключно для управління та обслуговування, ремонту і реконструкції вищевказаного житлового будинку та утримання прибудинкової території через свої статутні органи управління.

ОСББ «РАКЕТА» утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, уклало та виконує умови договорів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, диспетчеризації, на поточні і аварійні ремонти сантехнічних та електричних мереж, вивезення твердих побутових відходів тощо, а відповідачка зобов`язана вчасно щомісяця сплачувати позивачу внески.

Квитанції на оплату обов`язкових внесків та платежів надавались ОСББ «РАКЕТА» власниці квартири шляхом їх вкладання у поштову скриньку квартири відповідачки, розміщену у холі першого поверху будинку. Відповідачка їх отримувала, але оплачувала не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість про стягнення якої позивач змушений звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (виклик) сторін.

Відповідачці за зареєстрованою адресою проживання, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, позивачем направлявся примірник позовної заяви з додатками. Ухвала суду про відкриття провадження, яка надсилалась судом також за зареєстрованою адресою проживання відповідачки, отримана останньою 27 грудня 2024 року (а.с. 73).

За матеріалами справи, відповідно до доручення від 13 лютого 2025 року № 004-2601638 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, інтереси відповідачки ОСОБА_1 представляє адвокат Станіславський С.В. (а.с. 91, 99).

24 лютого 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с.92, 93).

30 грудня 2024 року, 06 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року відповідачці ОСОБА_1 надавались матеріали справи на ознайомлення (а.с. 75, 87, 97).

19 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить поновити строк для подачі відзиву, вказавши причини пропуску - захворювання представника відповідача відповідно до листка непрацездатності від 07 березня 2025 року. Наведені причини пропуску строку для подачі суд визнає поважними, у зв`язку із чим вважає можливим поновити відповідачці зазначений строк.

У відзиві на позовну заяву відповідачка просить відмовити у позові, який вважає безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що позивач, вказуючи про порушення відповідачем своїх зобов`язань зі сплати внесків та платежів на утримання будинку за спірний період, не зазначає строку, у межах якого зобов`язання підлягають виконанню, а також не вказує порядок його виконання. На думку відповідача, позивачем не надано доказів пред`явлення відповідачу вимог про виконання зобов`язання зі сплати комунальних послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не підписано ні головою, ні бухгалтером ОСББ та не скріплений печаткою, що свідчить про відсутність заборгованості перед позивачем. Вказується, що відповідачка не укладала жодних договорів, де було б зазначено строки виконання зобов`язань. За статутом ОСББ голова правління не уповноважений правом звертатися до суду без рішення правління ОСББ, тому не наділений повноваженням укладати договори з адвокатським об`єднанням.

У відзиві ставиться також питання про застосування строку позовної давності, заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, наводяться попередні очікувані витрати на професійну правничу допомогу (а.с.100-117).

27 березня 2025 року в системі «Електронний суд» представник позивача - Золотопуп С.В. подав відповідь на відзив. Відповідь на відзив направлена представником позивача до електронного кабінету представника відповідача, про що надано відповідну квитанцію.

Заперечуючи проти відзиву на позовну заяву, вказує на правомочність повноважень голови правління ОСББ, зокрема за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ОСББ «РАКЕТА», що вправі здійснювати повноваження без довіреності, є ОСОБА_2, якого рішенням загальних зборів 19 жовтня 2014 року обрано головою правління.

Повідомляє, що рахунки на сплату внесків і платежів формуються бухгалтерією ОСББ «РАКЕТА» на підставі вказаних у позові рішень загальних зборів ОСББ «РАКЕТА» про встановлення їх розміру, і щомісячно надаються відповідачці шляхом їх вкладення до поштової скриньки квартири відповідачки, яка на підставі цих рахунків щомісячно сплачувала у спірному періоді нараховані їх до сплати суми внесків на користь позивача, але не у повній сумі. З посиланням на ч. 2 ст. 68 ЖК України пояснює, що строком виконання грошових зобов`язань зі сплати внесків відповідачкою є місяць, що настає за розрахунковим. У зв`язку із запровадження воєнного стану позивач має право на нарахування інфляційної складової та 3 % річних на суму заборгованості з моменту її виникнення по 23 лютого 2022 року (включно) та з 01 травня 2022 року. Щодо строку звернення до суду із даним позовом, визначеним статтями 257, 258 ЦК України, то вони продовжуються на строк дії карантину та строк воєнного, надзвичайного стану (а.с.119-126).

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідачка фактично наводить свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, наголошуючи на відсутність повноважень голови правління, наводиться критика дії бухгалтера ОСББ (а.с.132-145).

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб-підприємців ОСББ «РАКЕТА» зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5, дата державної реєстрації: 20 березня 1998 року, 03 жовтня 2005 року; ідентифікаційний код: 24073713, керівник: ОСОБА_2, який має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори (а.с.28, 29).

Протоколом загальних зборів ОСББ «РАКЕТА» № 6-17 від 26 лютого 2017 року затверджено Статут ОСББ «РАКЕТА» (а.с.21-28).

Згідно зі Статутом ОСББ «РАКЕТА» (п.п. 1.1, 2.1) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА» створено на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу «РАКЕТА» і є його правонаступником, об`єднує власників квартир та нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом.

Основним завданням ОСББ є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання, комплексне обслуговування об`єктів.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Частинами 1, 7 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

Норми частин першої, другої статті 16 цього Закону визначають, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (стаття 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина перша статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до частини другої статті 21 цього Закону порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (стаття 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Нормами частини першої статті 7 вказаного Закону визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»

Отже, особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів, а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

За таких обставин, співвласник житлового приміщення у житловому будинку, в якому створене об`єднання, несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 911/2109/22.

Щодо закріплення на законодавчому рівні порядку сплати послуг за надані житлово-комунальні послуги, то відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За матеріалами справи, розміри обов`язкових внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку, затверджені рішеннями загальних зборів співвласників ОСББ «РАКЕТА»:

- з 01 січня 2018 року рішенням, викладеним у формі протоколу зборів ОСББ «РАКЕТА» від 24 вересня 2017 року: щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території встановлений у розмірі 3,97 грн/м.кв для квартир на першому поверсі, 4,75 грн/м.кв - для квартир з другого по дев`ятий поверх із розрахунку на загальну площу квартири;

- з 01 січня 2022 року рішенням, викладеним у формі протоколу зборів ОСББ «РАКЕТА» від 07 вересня 2021 року: щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території встановлений у розмірі 6,15 грн/м.кв для квартир на першому поверсі, 7,17 грн/м.кв - для квартир з другого по дев`ятий поверх із розрахунку на загальну площу квартири (а.с. 30-34).

Відповідно до інформації КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-27 від 02 січня 2025 року, ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської Ради від 17 жовтня 1977року № 1525 та є членом ЖБК «РАКЕТА», дублікат видано 26 листопада 2004 року № 49 (а.с.77-79).

Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання щодо оплати передбачених рішеннями ОСББ «РАКЕТА» внесків, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Так, відповідно до наведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2024 року має заборгованість по внескам кв. АДРЕСА_3 на утримання багатоквартирного будинку в сумі 9 106,19 грн, також нараховано інфляційну складову у розмірі 1 170,83 грн та 3% річних - 413,84 грн (а.с.88).

При тому, що за згідно з розрахунком заборгованості, відповідачка періодично сплачувала щомісячні внески по утриманню будинку протягом 2019 - 2023 роках; у 2024 року відповідачкою була здійснена оплата внесків у січні, березні та вересні по 326,09 грн.

Посилання відповідачки, що розрахунок заборгованості не містить підписів посадових осіб позивача та печатки, а тому він не може бути належним доказом наявності заборгованості, суд відхиляє, оскільки інтереси позивача представляє Золотопуп С.В., який діє на підставі довіреності у порядку доручення від 13 вересня 2024 року, виданою ОСОБА_2 на підставі Витягу з ЄДР від 13 вересня 2024 року (а.с.13,14), що, у відповідності ст. 62 ЦПК України, є достатнім доказом наявності повноважень представника діяти від імені позивача.

У свою чергу, цивільне процесуальне законодавство покладає на сторону позивача обов`язок навести у позовній заяві обґрунтований розрахунок сум, що стягується (п. п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), який може бути викладений як у позовній заяві, так і сформований окремим документом.

Щодо посилання відповідачки на відсутність повноважень у голови правління на укладення договору з адвокатським об`єднання про надання правничої допомоги, оскільки відповідно до п. 3.3 статуту ОСББ «РАКЕТА» тільки до виключної компетенції загальних зборів належить попереднє погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, слід вказати, що наданий стороною позивача Договір про надання правничої допомоги № 13/09/2024-7 від 13 вересня 2024 року не містить ціни договору, що перевищує 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а сума витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 5 371,12 грн.

Окрім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманим підсистемою «Електронний суд», керівником ОСББ «РАКЕТА» зазначено ОСОБА_2 (а.с. 14).

Отже, відповідачка не надала суду доказів належного виконання своїх зобов`язань, а також на спростувала наданих позивачем розрахунків заборгованості. При цьому суд не приймає до уваги надані відповідачем ОСОБА_1 копій квитанцій за березень та квітень 2025 року як докази відсутності у неї боргу за 2019 - 2020 року по внескам за утримання будинку, оскільки з наданих квитанції у графі «Борг на» як раз і вбачається наявність заборгованості у відповідачки: у березні 2025 року - 10 662,45 грн, у квітні 2025 року - 10 057,16 грн.

Слід також вказати, що сума заборгованості після звернення до суду була скорегована позивачем у сторону її зменшення у зв`язку з отриманням за ухвалою суду копії правовстановлюючого документа, де зазначена площа належної позивачу квартири, - 43,3 кв.м.

Не заслуговують на увагу доводи відповідачки стосовно того, що між сторонами не укладалось договору про надання житло-комунальних послуг. Дана обставина не звільняє від обов`язку оплати за житло-комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача про наявність заборгованості зі сплати внесків, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_1 підлягає до стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 9 106,19 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Заперечуючи проти позову, відповідачкою заявлено про застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст.ст. 257, 258 ЦК України (а.с. 92-94).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня коли особа (позивач) довідався про порушення свого права, з певного моменту (факту) (ст. 261 ЦК України).

В даному випадку, позивач довідувався про порушення свого права щомісячно - періодично, після кожної періодичної несплати відповідачем боргу за надані послуги позивачем.

Тобто, перебіг загальної позовної давності починався з кожного місяця заборгованості.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293, цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією постановою, неодноразово було продовжено і Постановою КМУ № від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 30 червня 2023 року дію карантину на всій території України.

Так як 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 2 57, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Враховуючи зміни, внесені до Цивільного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язки з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №540-ІХ від 30 березня 2020, відповідно до яких строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, і в цей період в Україні відповідно до постанов Кабінету Міністрів України був введений карантин, суд дійшов висновку про те, що позивач, починаючи з березня 2017 року не пропустив строк позовної давності.

Отже, беручи до уваги викладене вище, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Крім того, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, пунктом 19 встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи наведене, позов подано з дотриманням строків позовної давності.

24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який дії на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів №1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування інфляційного збільшення на суму боргу складає 1 170,83 грн та 3% річних від суми боргу - 413,84 грн, стороною позивача нарахування здійснено за період з січня 2019 року по вересень (включно) 2024 року (а.с.88).

Відтак, нарахування позивачем інфляційного збільшенням та 3% річних за період з січня 2019 року до 24 лютого 2022 року та з 01 січня 2024 року до вересня (включно) 2024 року є правомірними.

Таким чином, слід відмовити у нарахуванні позивачем відповідачу 3% річних від суму боргу та інфляційних втрат за період з лютого 2022 року до 30 грудня 2023 року, у зв`язку із чим сума інфляційного збільшенням на суму боргу складає 407,22 грн та 3% річних від суми боргу - 179,19 грн.

Враховуючи наведе, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСББ «РАКЕТА» заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 9 106,19 грн, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 407,22 грн та 3% річних від суму боргу у розмірі 179,19 грн.

Стосовно вимоги про встановлення поряду виконання рішення суду, відповідно до якого нарахування 3 % річних та індексу інфляції здійснювати до моменту виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Статтею 265 ЦПК України урегульовано зміст рішення суду, відповідно до частини десятої якої, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення.

Отже, конструкція вказаної норми надає право суду зазначити нарахування відповідних відсотків, а не обов`язок.

Враховуючи що з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено військовий стан, тривалий час на території України діяла заборона нарахування трьох відсотків річних та інфляційних збитків на заборгованість за житло - комунальні послуги, беручи до уваги те, що військові дії на території України безпосередньо впливають на платоспроможність кожного громадянина України, суд не вбачає підстав встановлювати у рішенні суду нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду, в той же час позивач не позбавлений права звернутись в майбутньому до суду з позовом до особи про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків внаслідок невиконання рішення суду.

Крім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування пені та інфляційних втрат має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити розмір пені та інфляційних нарахувань, що підлягають сплаті в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даної вимоги.

Крім іншого, позивач ОСББ «РАКЕТА» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 371,12 грн.

За матеріалами справи адвокат Золотопуп С.В. представляє інтереси позивача на підставі довіреності у порядку доручення від 13 вересня 2024 року, виданою ОСОБА_2 на підставі Витягу з ЄДР від 13 вересня 2024 року (а.с.13,14).

Адвокат Золотопуп С.В. має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2653 від 26 березня 2019 року; відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України Золотопуп С.В. входить до складу Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери» (а.с.57 зв., 127).

13 вересня 2024 року між ОСББ «РАКЕТА» та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги № 13/09/2024-7, відповідно до п.1.2 якого правничу допомогу надає адвокат Золотопуп С.В. (а.с. 17 зв., 18 і зв.).

Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг від 13 вересня 2024 року, який складено на виконання Договору про надання правничої допомоги № 13/09/2024-7 від 13 вересня 2024 року, надані послуги становлять складання позовної заяви до власника к. АДРЕСА_3 щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги; отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; відшкодування витрат адвоката на оплату адміністративного збору за отримання інформаційної довідки про нерухоме майно; послуги оцінено на загальну сумі 5 371,12 грн (а.с.19).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 у справі № 753/15687/15.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, в також і те, що справа не є складною, надані адвокатські послуги у типовій для позивача справі, оскільки стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги також є предметом діяльності позивача, значення справи для позивача та відповідача, враховуючи дії сторін у справі, часткове задоволення позовних вимог, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 2 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності.

Крім того, суд зауважує, що складу послуг безпідставно включено такі витрати, як відшкодування витрат адвокату за оплату інформаційної довідки, що взагалі не відноситься до послуг професійної правничої допомоги в розумінні Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 08 листопада 2024 року (а.с.63).

Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 196,14 грн відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог (90,66%).

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.12,13,81,77,141, 247, 263-265,274, 279,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА» заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 9 106 (дев`ять тисяч сто шість) грн 19 коп, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 407 (чотириста сім) грн 22 коп та 3% річних від суму боргу у розмірі 179 (сто сімдесят дев`ять) грн 19 коп, а всього стягнути 9 692 (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА» судовий збір в сумі 2 196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) грн 14 коп та витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАКЕТА», , адреса: 03191, АДРЕСА_5.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2025 року.

Суддя А.В.Слободянюк