Провадження № 2/369/3839/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі судового засідання Осіпова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу№ 369/16857/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чайка» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Чайка», в якому просила суд стягнути з ДП «Чайка» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 55368,18 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з обов`язковим нарахуванням та сплатою на вказані суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ДП «Чайка» на посаді оператора автоматичної лінії виробництва молочних продуктів. 01 серпня 2024 року Позивач звільнена з ДП «Чайка» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення з нею не проведено жодного розрахунку та відповідач має заборгованість по виплаті заробітної платі в розмірі 55 368,18 грн. за період з 01 жовтня 2023 року по 31 липня 2024 року, заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1681,53 грн. Оскільки з нею не проведений розрахунок у день звільнення, тому відповідач зобовязаний сплатити не лише заборгованість, а й виплатити середній заробіток за час затримки за період з 02 серпня 2024 року по 27 вересня 2024 року в розмірі 35 598,25 грн.

Просила стягнути з ДП «Чайки» на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 92 647,96 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та копія даної ухвали суду направлялася ДП «Чайка».

Від ДП «Чайка» надійшли письмові пояснення на позову заяву 27 листопада 2024 року. Вказали, що вирощування сільськогосподарської продукції здійснювалося в 2022 2024 роках в умовах збройної агресії РФ, воєнного стану, що призвело до тимчасового блокування господарської діяльності відділення «Лісне» ДП «Чайка» (місцезнаходження: с. Лісне, Бучанський район, Київської області) та до кризового фінансового становища підприємства в цілому. В своєму відзиві ДП «Чайка» посилається на практику Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у с праві № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), вважає, що є підстави для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Просив, враховуючи скрутне матеріальне становище ДП «Чайка», та у разі задоволення позовних вимог про стягнення з нього невиплаченого розміру заробітної плати, зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому остання послалася на практику Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022р., справа № 905/857/19. Позивач вважає, що не може «скрутне матеріальне становище Відповідача» бути підставою для невиплати/зменшення виплати належних Позивачу коштів від ДП «Чайка».

Від Позивача надійшли 02 грудня 2024 року - додаткові пояснення та 16 жовтня 2024 року - клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що ДП «Чайка» вже після подання позовної заяви до суду надіслало відповідь на адвокатський запит, які просив долучити до матеріалів справи. У поясненнях вказує, що невиплата коштів при звільненні Позивачу мала місце з вини роботодавця (ДП «Чайка»), останнім не доведено протилежного. Після звільнення, Позивач звернулася із заявою до ДП «Чайка», в якій просила провести повний розрахунок та здійснити виплату всіх сум, що належать Позивачу у зв`язку з її звільненням з ДП «Чайка». Однак, ДП «Чайка» проігнорувало дану заяву Позивача. Позивач вважає, що підлягає стягненню з ДП «Чайка» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі. В своїх поясненнях Позивач послався на судову практику, зазначав, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. При цьому, ДП «Чайка» не заперечує того факту, що ним не було проведено з Позивачем повного розрахунку, а відтак його право було порушено ДП «Чайка». Позивач вважає, що відсутні підстави для зменшення стягнення з ДП «Чайка» середнього заробітку відповідно до аргументів ДП «Чайка», з огляду на наявність очевидної вини ДП «Чайка» у затримці виплати заробітної плати Позивачу.

03 грудня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка обґрунтована тим, що відповідно до інформації наданої ДП «Чайка» - довідкипро фактично відпрацьований час працівника, останніми місяцями фактичної роботи працівника є червень та липень 2024р, середньоденний заробіток Позивача становить: 718,38 грн. Кількість робочих днів з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року становить 86 робочий день. Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року становить 61 780,68 грн.

У своїй заяві Позивач просила прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог; стягнути з ДП «Чайка» на користь Позивача заборгованість по виплаті заробітної платі в розмірі 55 368,18 грн. за період з 01 жовтня 2023 року по 31 липня 2024 року, заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1681,53 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року в сумі 61 780,68 грн.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах ДП «Чайка» на посаді оператора автоматичної лінії виробництва молочних продуктів.

З 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 звільнена з ДП«Чайка» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до письмових пояснень, у день звільнення ДП «Чайка» не провело з ОСОБА_1 повний розрахунок, не здійснило виплат, які належать працівнику у зв`язку з її звільненням з роботи.

Відповідно до розрахункового листа за серпень 2024 року борг підприємства становить 55 368,18 грн.

Представником Позивача надіслано заяву до ДП «Чайка», в якій просили провести повний розрахунок та здійснити виплату всіх сум, що належать Позивачу у зв`язку з її звільненням з ДП «Чайка». Однак, відповіді не отримано.

По розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення.

Відповідно до інформації наданої ДП «Чайка» - довідкипро фактично відпрацьований час працівника, останніми місяцями фактичної роботи працівника є червень та липень 2024р. У червні 2024р. Позивач мав 9 робочих днів, у липень 2024р. 23 робочих днів. Відповідно до довідки від 02.10.2024р. № КИЇ00000044, заробітна плата Позивача за червні 2024р. становить 11 965,27 грн., липень 2024р. 11 023,00 грн. Середньоденний заробіток Позивача становить: 868,25 грн. (11965,27 грн. + 11023 грн. = 22988,27 грн./32). Кількість робочих днів з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року становить 86 робочих днів. Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року становить 61 780,68 грн., виходячи з розрахунку: 868,25 грн.* 86 робочих дні = 61 780,68грн., який Позивач просив стягнути з ДП «Чайка».

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України та ч. 1ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ч. 1ст. 116 КЗпП України).

Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед Позивачем із заробітної плати станом на момент ухвалення рішення.

Згідно з пунктом 8 розділу IV постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Судом береться до уваги кількість відпрацьованих Позивачем робочих днів у липні 2024р. становить 23, у червні 2024р 9. Відповідно до довідки від 02.10.2024 року № КИЇ00000044, виданої ДП «Чайка», згідно якої заробітна плата Позивача за два останні календарні місяці роботи у ДП «Чайка» складала: за липень 2024р. 11 023 грн., за червень 2024р. 11 965,27 грн.

Отже, середньоденний заробіток позивача становить 868,25 грн. (11965,27 грн. + 11023,00 грн. = 22 988,27 грн./32)

Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги Позивача в частині стягнення з ДП «Чайка» на користь Позивача невиплаченої заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку задовольнити. Крім того, ДП «Чайка» в ході розгляду справи не заперечувалося того, що він не провів з Позивачем розрахунок при звільненні.

Щодо вимоги Позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.

Згідно практики, викладеної п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Частиною першою та другою ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З приводу твердження ДП «Чайка», про те, що вирощування сільськогосподарської продукції здійснювалось в 2022 та 2023 роках в умовах збройної агресії РФ, воєнного стану, що призвело до тимчасового фактичного блокування господарської діяльності відділення «Лісне» ДП «Чайка» (місцезнаходження с. Лісне, Бучанський район, Київської області) та до кризового фінансового становища підприємства в цілому то суд зазначає, що воно також не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Так, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахуванням вказаної норми процесуального права, суд враховує висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц, зокрема наступне: Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи. Зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. При цьому, відповідач не заперечує того факту, що в день звільнення Позивача ознайомлено з наказом про звільнення з роботи та було видано трудову книжку, проте не було проведено з позивачем повного розрахунку, а відтак його право було порушено відповідачем.

Відтак, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для зменшення стягнення з ДП «Чайка» середнього заробітку на зазначених аргументах, з огляду на наявність очевидної вини Відповідача у затримці виплати заробітної плати Позивачу.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц, зазначається зокрема наступне: Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи. Зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Згідно правової позиції , викладеної у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року, справа № 6-76цс14, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби , незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Верховний Суд в постанові від 12 червня 2019 року у справі №569/79/18 (провадження №61-44467св18) зазначив, що «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності».

Отже, середній заробіток за період з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року розраховується, як вже зазначалося вище, за пунктом 8 розділу IV постанови № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Кількість робочих днів з 02 серпня 2024 року. (наступний день після звільнення) по 29 листопада 2024 року становить 86 робочих днів.

Середньоденний заробіток позивача становить 718,38 грн.

Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року становить 61 780,68 грн., виходячи з розрахунку: 718,38 грн.* 86 робочих дні = 61 780,68 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Суд вважає, що невиплата розрахункових коштів при звільненні Позивача мала місце з вини роботодавця (ДП «Чайка»), оскільки останнім не доведено протилежного. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги Позивача в частині стягнення з ДП «Чайка» на користь Позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини у справі, надані суду докази, і перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.1-23,76-81,89,95,131,141,258-259,263-265,267,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «ЧАЙКА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «ЧАЙКА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 55 368,18 грн. (пятдесят пять тисяч триста шістдесят вісім грн. 18 коп.), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2024 року по 29 листопада 2024 року в розмірі 61 780,68 грн. (шістдесят одна тисяча сімсот вісімдесят грн. 68 коп.) та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в розмір 1681,53 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 53 коп.) з утриманням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів при виплаті.

Інформація про позивача:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача:

Державне підприємство «Чайка», адреса: 08330, Київська область, Бориспільський район, село Дударків, вул. Гоголя, будинок 62А; код ЄДРПОУ 31245250.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29 травня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ