Справа№592/3710/23
Провадження №2/592/69/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка, остаточно визначившись з вимогами, просить поділити спільне мано подружжя:

- виділити у власність їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,00 кв.м. житловою площею 39,6 кв.м. вартістю 722 900,00 грн. та припинити право відповідача на квартиру;

- стягнути з відповідача грошову компенсацію за автомобіль NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 764 700,00 грн., в розмірі 77,96 %, що становить 596 160,12 грн.;

- виділити їй тістозамішувач Tefal (вартістю 3999,00 грн.), водонагрівач побутовий Atlantik (вартістю 2902,90 грн.), холодильник BOSH (вартістю 4 489,00 грн.), пилосос ВСА 2796 (вартістю 790,00 грн.) на загальну суму 12 180,90 грн., відповідачу залишити статутний капітал ТОВ Торговий дім «Світ тепла» в сумі 35 000,00 грн. У зв`язку з цим стягнути з відповідача компенсацію в різниці у вартості цього поділеного майна 22 819,10 грн. (35 000-12 180,90).

- поділити кошти у сумі 5 938 038,21 грн., а саме залишити відповідачу 3 189 114,26 грн., а їй 2 466 214,26 грн.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 07.06.2022 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу з відповідачем набули у спільну сумісну власність наступне майно.

05.07.2005 купили квартиру за адресою АДРЕСА_1 , ціна якої на час розгляду справи становить 722 900 грн. Позивачка вважає, що має право на цю квартиру, оскільки іншого житла не має, з нею проживають неповнолітні діти та жити з відповідачем в одній квартирі неможливо. Відповідач не несе витрат по оплаті комунальних послуг по квартирі. Він має інше житло та кошти для придбання нового.

28.12.2019 куплений автомобіль NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 за 882 020 грн. На придбання автомобіля використані частину її особистих коштів у сумі 493 212 грн., які вона отримала за продаж свого особистого майна 11.12.2018 у сумі 985 750 грн. 21.02.2023 відповідач без її згоди продав автомобіль. Позивачка вважає, що має право на компенсацію 77,96% від вартості автомобіля на час судового розгляду у сумі 764 700,00 грн., що становить 596 160,12 грн.

Куплена побутова техніка: тістозамішувач Tefal (вартістю 3999,00 грн.), водонагрівач побутовий Atlantik (вартістю 2902,90 грн.), холодильник BOSH (вартістю 4 489,00 грн.), пилосос ВСА 2796 (вартістю 790,00 грн.) на загальну суму 12 180,90 грн.. Відповідачу належить частка у статутному капіталі товариства ТОВ Торговий дім «Світ тепла» в сумі 35 000,00 грн. Оскільки позивачка вважала, що цю техніку слід залишити їй то відповідач має сплатити їй компенсацію в різниці у вартості його майна 22 819,10 грн. (35 000-12 180,90).

Під час спільного проживання у них з відповідачем були кошти, які знаходилися на депозитних рахунках відповідача. За період квітня 2020 року - квітня 2023 рік відповідач зняв з депозитних рахунків 2 701 627 грн. та 80 854,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.10.2023 становить 2 953 701,32 грн..

15.08.2023 відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Так заперечив щодо виділення позивачці квартири. Вважає, що немає законних підстав позбавити його житла. Він приймає участь в утриманні квартири.

Щодо стягнення коштів з депозитних рахунків вказав, що вважає їх особистим майном. 30.11.2005 продав свою власну квартиру за 160 920 грн., що за курсом НБУ становило 31 865 доларів США, 11.04.2006 продав земельну ділянку за 16 200 грн, що за курсом НБУ становило 3 207 доларів США. Станом на 14.08.2023 еквівалент цих коштів становить 1 282 232 грн.

11.12.2018 позивачка продала свій житловий будинок за 985 250 грн., що за курсом НБУ становило 35 594 доларів США. 05.12.2018, 12.12.2018, 18.10.2022 вона позичила коханцю 19 260 доларів США.

Щодо автомобілю NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 зазначив таке. На оплату автомобіля використав особисті кошти у сумі 493 121 грн. Так 25.02.2019 зняв з рахунку 501 000 грн. та сплатив за авто 443 212 та 50 000 грн. згідно квитанції від 14.02.2019 та 25.02.2019. у зв`язку з цим вважає, що позивачка має право на 194 404 грн у автомобілі (882 020-493 212)/2. На прохання позивачки автомобіль був подарований дочці шляхом оформлення договору купівлі продажу 21.02.2023. У зв`язку з чим вважав, що відсутні підстави для поділу автомобіля.

31.07.2023 відповідач подав зустрічний позов у якому просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вимоги мотивував тим, що 05.07.2005, тобто за час шлюбу з позивачкою за основним позовом, за договором купівлі-продажу придбали зазначену квартиру. Квартира зареєстрована за відповідачкою. На час подачі зустрічного позову квартира коштує 926 700 грн.

25.08.2023 позивачка за основним позовом подала відзив на зустрічний позов у якому просила відмовити відповідачу у задоволенні зустрічного позову. Вважала, що її позов про поділ майна подружжя є ефективним способом вирішення поділу майна. Виділення сторонам по 1 / 2 частині квартири створить передумову до наступної справи щодо визначення порядку користування квартирою. Розцінювала зустрічний позов як штучний, який не містить відомостей про усе спільне майно подружжя. З огляду на наявність основної справи також вважала, що відповідачем заявлений неефективний спосіб захисту.

13.03.2024 відповідач подав відзив на уточнену позовну заяву який тотожний за змістом з відзивом поданим 15.08.2023. Загальна сума вкладів становила 34 719,25 доларів США. Деякі суми переукладалися неодноразово. Шлюбні відносини з позивачкою тривали до 2017 року, що встановлено рішенням суду у справі про розірвання шлюбу №592/836/23, тобто цей факт не підлягає встановленню.

13.03.2025 відповідач подав заперечення на клопотання позивачки про прийняття висновку експерта. У цих запереченнях відповідач зазначив письмові пояснення по суті спору щодо коштів внесених на депозити. Зазначає, що позивачка невірно рахує кошти у період 2020-2023 років, оскільки одні й ті кошти вносилися по декілька разів. Два банківські рахунки в АБ «УКРГАЗБАНК» з номерами НОМЕР_2 у гривнях та у доларах США є поточними на які були випущені банківські карти, а тому кошти по цих картках не мають бути враховані при поділі коштів.

Судові засідання призначалися неодноразово.

В судових засіданнях позивачка за основним позовом та її представник підтримали заявлені вимоги. 31.03.2025 позивачка також подала письмові пояснення, у яких посилаючись на висновок експерта вважала, що суми вкладів на депозитних рахунках позивача становила 73 032,5 доларів США та 2 133 167,52 грн.

Відповідач до суду не з`являвся, подавав клопотання про відкладення розгляду справи через повітряні тривоги та необхідність догляду за матір`ю. Разом з цим був обізнаний про хід судового розгляду, подані докази позивачкою й надавав письмові пояснення. Щодо коштів на рахунках пояснив, що кошти були його особистою власністю з продажу особистого майна. Кошти він періодично вносив на депозитні рахунки на різні строки. Деякі суми вносив повторно у гривнях, а потім у доларах США. Позивачка невірно підраховує загальну суму коштів заощаджень, збільшуючи вдвічі, а саме зарахування та виплату коштів рахувала шляхом додавання.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.04.2023 судом прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі. Судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 20.06.2023 за клопотанням позивачки витребувані відомості про доходи відповідача за 2020-2022 роки, відомості про наявні рахунки у відповідача. Також у АТ «Креді Агріколь Банк» витребувані копії документів щодо оплати відповідачем на користь приватної експертно-консультативної комерційної фірми «Авто-плюс» вартості за автомобіль NISSAN Х-TRAIL, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , й джерел походження коштів.

Ухвалою суду від 07.09.2023 за клопотанням позивачки витребувані з банківських установ АТ «Акцент-банк», АБ «Укргазбанк», AT «Універсал банк», AT «Державний експортно-імпортний банк», AT «Сенс банк» відомості про відкриті рахунки відповідачу за період 2018-2023 років.

Ухвалою суду від 11.01.2024 об`єднані справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

20.02.2024 ухвалою суду вирішено заяву відповідача про відвід головуючому. У задоволенні заяви відмовлено.

Через неявки відповідача до суду суд ухвалив проводити розгляд справи за його відсутності. Таке рішення обґрунтовано тим, що згідно з ст.ст. 210, 223, 240 ЦПК України суд розглядає справу протягом тридцяти днів з дня початку розгляду. Суд може відкласти судове засідання якщо справу не може бути розглянуто. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд дослідивши матеріали справи, надані сторонами дійшов наступного.

З 07.06.2002 по 11.05.2023 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2023 у справі №592/836/23.

Сторони мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

За час шлюбу сторони набули наступне майно.

05.07.2005 за договором купівлі-продажу позивачка купила трикімнатну квартиру загальною площею 65 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , за ціною 15 842 грн. На час розгляду справи вартість квартири становить 722 900 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 30.03.2023.

Куплено побутову техніку:

13.06.2022 - тістозамішувач Tefal (вартістю 3999,00 грн.);

03.06.2019 - водонагрівач побутовий Atlantik (вартістю 2902,90 грн.);

05.12.2005 - холодильник BOSH (вартістю 4 489,00 грн.);

24.02.2005 - пилосос ВSА 2796 (вартістю 790,00 грн.);

на загальну суму 12 180,90 грн.,

Відповідач набув частку у розмірі 35 000 грн. у статутному капіталі ТОВ Торговий дім «Світ тепла». Запис про товариство внесено 09.02.2006 в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи.

28.02.2019 відповідач купив автомобіль NISSAN X-TRAIL, 2018 року випуску,VIN НОМЕР_3 , за 822 020 грн., що підтверджується рахунком фактурою та актом приймання передачі від 28.02.2019. Автомобіль був зареєстрований та на нього виданий номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно листа АТ «КРЕДІ АГЛІКОЛЬ БАНК» від 29.06.2023 №8640425-955 підтверджено, що відповідач купив автомобіль за рахунок кредитних коштів у сумі 328 808 грн.. При цьому частину коштів за автомобіль відповідач сплатив з власних, а саме у сумі 50 000 грн. та 443 212 грн, а всього 493 212 грн. На підтвердження походження коштів він подав копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.12.2018. За цим договором позивачка продала свій житловий будинок по АДРЕСА_2 за 985 750 грн. Цей будинок належав позивачці згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2014. Таким чином автомобіль був куплений за особисті кошти позивачки. Доля особистих коштів у вартості автомобіля становила 493 212 грн., що відповідає 60% від 822 020 грн.

21.02.2023 відповідач за договором купівлі продажу транспортного засобу продав ОСОБА_5 автомобіль NISSAN X-TRAIL, 2018 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 за 35 000 грн., що підтверджується зазначеним договором. Продаж автомобіля здійснено без згоди позивачки.

Згідно звіту про визначення вартості майна від 03.04.2023 вартість автомобілю NISSAN X-TRAIL, 2018 року становить 764 700 грн.

Також суд встановив що відповідач мав ряд депозитних вкладів у банківських установах. АТ «Акцент-банк», АБ «Укргазбанк», AT «Універсал банк», AT «Державний експортно-імпортний банк», AT «Сенс банк», що підтверджується наданими виписками.

Висновком експерта №1 від 17.02.2025, підтверджено, що у банківських установах: АТ «Акцент-банк», ПАТ АБ «Укргазбанк», AT «Універсал банк», AT «Державний експортно-імпортний банк», AT «Сенс банк», станом на 01.04.2020 документально підтверджується залишок коштів на суму 12 200,00 дол. США та 510 000,00 грн. Зарахування грошових коштів на депозитні рахунки, відкриті на ім`я відповідача за період з квітня 2020 року по квітень 2023 року документально підтверджується на суму 79 808,59 дол. США та 3 560 727,20 грн, а виплата на суму 92 008,59 дол. США та 4 270 727,20 грн.

При цьому експерт звертає увагу, що при дослідженні по поставленим питанням відповідно до представлених документів встановлено наявність депозитних рахунків на ім`я ОСОБА_2 , по яким збігаються дати виплати коштів та зарахування коштів на загальну суму 19 085,17 дол. США та 1 996 100,00 грн. Детальні дані щодо таких рахунків наведена у додатках 1 - 4 до даного висновку. Документально підтвердити, чи є зараховані кошти на суму 19 085,17 дол. США та 1 996 100,00 грн коштами, виплаченими з депозитних рахунків, у обсязі представлених на дослідження документів не видається за можливе і потребує встановлення фактичних обставин справи, що виходить за межі компетенції судового експерта.

У 2022 році у АТ «Акцент-банк» відповідач мав депозитні рахунки, з яких йому виплачені кошти у гривнях на загальну суму 350 100 грн. У 2022 році у цьому банку відповідач мав вклади з яких йому виплачені кошти на загальну суму 6 630 доларів США.

У період 2022 року по березень 2023 року у АБ «Укргазбанк» відповідач мав депозитні рахунки на загальну суму 12 046,17 доларів США.

У АБ «Укргазбанк» відповідач мав поточні рахунки з кодом НОМЕР_2 на який зараховано та виплачено 351 527,20 грн. та рахунок у валюті на який зараховано та сплачено суму 18 789,72 доларів США. Ці кошти використовувалися у період 2022-2023 роках.

У AT «Універсал банк» відповідач у період 2022 року мав депозитні рахунки з яких йому виплачені кошти на загальну суму 200 000 грн.

У період 2022 року по березень 2023 року у AT «Державний експортно-імпортний банк» відповідач мав депозитні рахунки на загальну суму 17 894,13 доларів США.

У період 2022 року по березень 2023 року у AT «Сенс банк», відповідач мав депозитні рахунки з яких йому виплачені кошти на загальну суму 4 044,38 доларів США. та 300 000 грн.

Докази відхилені судом.

Відповідач до зустрічного позову надав копію звіту про оцінку майна НС11/2-23 від 09.02.2023. Звітом визначена вартість спірної квартири становила 926 700 грн. Проте з цієї копії вбачається, що звіт не містить підпису оцінювача, що не відповідає вимогам ДСТУ ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144, тобто не є документом. Відтак суд відхиляє цей доказ у визначенні вартості спірної квартири.

Позивачкою наданий висновок експерта №1 від 17.02.2025 яким визначені суми зарахування та виплату коштів по депозитних рахунках відповідача у період квітня 2020 року по квітень 2023 року на суму 92 008,59 доларів США та 4 270 727,20 грн.

Проте цей висновок не може бути покладений у обґрунтування встановлення факту загальної суми заощаджень коштів подружжя. Питання поставлене експерту є некоректним та не стосується предмету розгляду справи. Предметом розгляду справи є спільне майно подружжя, а експертиза дає висновок про рух коштів по рахунках у період у період квітня 2020 року по квітень 2023 року. Сам експерт у судовому засіданні визнавав, що згідно дат внесення коштів та їх видачі наявні відомості які вказують на те, що дата відкриття рахунку відповідача часу закриття попереднього рахунку, що не виключає повторного внесення однієї суми декілька разів.

Суд відхиляє цей висновок, для підтвердження факту наявності спільних коштів подружжя на суму 92 008,59 доларів США та 4 270 727,20 грн.

Відповідач надав докази на обґрунтування своїх доводів про те, що кошти у сумі 35 072 доларів США на депозитах є його особистим майном. На підтвердження походження коштів надав договір купівлі-продажу квартири від 25.08.1997 на суму 8068 грн., договір купівлі-продажу квартири від 30.11.2005 на суму 160 920 грн., що за курсом НБУ становило 31 865 доларів США, договір купівлі продажу земельної ділянки від 11.04.2006 за 16 200 грн, що становило 3 207 доларів США.

Проте ці докази згідно ст. 77 ЦПК України є неналежними. Ці договори підтверджують лише продаж відповідачем особистого майна. Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що кошти отримані від продажу майна були конвертовані в іноземну валюту чи отримані у валюті. Також не доведено, що кошти отримані близько двадцяти років тому є саме тими які є предметом розподілу між сторонами. Крім того ці договори є сумнівними, адже відповідач при купівлі автомобіля на підтвердження законності походження коштів подав договір купівлі-продажу за яким позивачка продала своє особисте майно 11.12.2018. Таким чином суд відхиляє ці докази.

Відповідач обґрунтовуючи заперечення проти позову посилався на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2023 у справі №592/836/23, де на його думку зазначено, що спільне господарство сторони вели до 2017 року. Втім це рішення суду не може бути застосовано на підтвердження такого факту, оскільки зазначене рішення не встановив такого факту. У зв`язку з цим немає підстав для встановлення факту згідно ст. 82 ЦПК України, а тому суд відхиляє цей доказ для встановлення факту припинення відносин між сторонами у 2017 році.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановлених обставин вбачається, що правовідносини є сімейними й врегульовані ст.ст. 57, 60, 69, 70,71 СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче.

Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

З наведених положень Кодексу вбачається, що подружжя може мати особисте майно та можуть набути у спільну сумісну власність майно. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При поділі майна їхні частки вважаються рівними. Якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Подружжя має право на поділ спільного майна у натурі, а компенсація може бути застосована при поділі неподільних речей, або компенсації різниці у вартості майна.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19).

Висновки суду щодо вирішення позовних вимог сторін.

Щодо квартири.

Позивачка за основним позовом просить позбавити відповідача частки квартири з виплатою йому компенсації. Проте відповідач на це не погоджується. З урахуванням наведеного такий спосіб захисту є неприйнятним. Більше того квартира є житлом. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

На порушення положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України позивачка не надала належних і допустимих доказів у обґрунтування того, що не може користуватися квартирою з відповідачем, проживання у квартирі з відповідачем є неможливим тощо.

На підставі зазначеного вимога позивачки про виділення їй квартири не підлягає задоволенню, натомість зустрічний позов відповідача підлягає задоволенню й за ним слід визнати право на половину спірної квартири.

Щодо побутової техніки.

Відповідно до зазначених положень Кодексу та ураховуючи встановлені факти суд вважає, що побутова техніка є спільною власністю сторін та підлягає поділу, зі стягненням компенсації різниці у вартості майна.

Щодо частки у товаристві.

Верховний Суд у Постанові КГС ВС від 16.03.2023 у справі № 911/2780/20 констатував, що частка в статутному капіталі товариства, яка придбана (набута) за рахунок спільних коштів подружжя, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки частка придбана у період шлюбу сторін то на підставі ст. 60 СК України вважається, що вона придбана за рахунок спільних коштів подружжя.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), суд констатував, що тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідач на порушення положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів у обґрунтування заперечень цих обставин.

Відтак зазначене мано підлягає поділу, як спільне майно подружжя.

Щодо автомобіля.

Суд встановив, що автомобіль NISSAN X-TRAIL, 2018 року випуску, VIN НОМЕР_3 , придбаний подружжям сторін за особисті кошти позивачки у частині яка відповідає 60% від ціни купівлі. Відповідно 40% вартості є спільними з відповідачем.

Оскільки відповідач продав автомобіль без згоди позивачки то вона має право на компенсацію своєї частки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 05.10.2020 у праві №537/78/19(провадження№61-17347св19).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя інший має право на справедливу сатисфакцію у зв`язку з припиненням його права на спільне майно.

Таким чином позивачка має право на компенсацію 80% (60+20) від вартості автомобіля 764 700 грн., що становить 611 760 грн.

Щодо банківських вкладів

З наданих доказів вбачається, що відповідач мав депозитні вклади. Гроші є майном та підлягають поділу між подружжям.

Суд зазначав, що факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідач на порушення положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України не довів, що банківські вклади є його особистою власністю. Тож суд вважає, що кошти є спільною власністю, яка підлягає поділу у рівних частках.

З банківських виписок та висновку експерта вбачається, що у період 2020-2023 року відповідач відкривав та закривав депозитні рахунки, ті самі кошти вносилися на депозити повторно. Поширеними є випадки закриття рахунку, а після цього відкриття одного чи декілька рахунків на таку саму суму, що підтверджує твердження відповідача, що одні й ті саме кошти він вносив декілька разів. Експерт не зміг відповісти на питання, яка саме сума депозитів була загалом заощаджена сторонами. Експерт підтвердив лише рух коштів на рахунках.

Позивачка не надала суду доказів, з яких можна було встановити, яка саме сума коштів була збережена нею з відповідачем та внесена останнім на депозитні рахунки, які були джерела походження цих коштів.

При визначенні загальної суми накопичення слід врахувати, що кошти це засіб розрахунків, та кошти можуть накопичуватися або витрачатися на поточні потреби. Позивачка вимагала поділу коштів які оберталися на рахунках відповідача у продовж трьох років. Проте суд вважає, що такий підхід не ґрунтується на законі.

Сторони не надали доказів на підтвердження часу припинення спільного ведення господарства, джерел походження коштів, які вносилися на депозитні вклади відповідачем.

У даній ситуації доцільно визначити суму коштів на депозитах у відповідача за період 2022 року по квітень 2023 року до набрання законної сили рішенням про розірвання шлюбу. Такий підхід виключить подвійне зарахування тих саме коштів при визначення загальної суми збереження.

Більше того такий підхід узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, зокрема у Постанові від 30.01.2019 у справі №158/229/16-ц. Так суд роз`яснював, що необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства.

Підрахунки є складними, але суд встановив, що сума заощаджених коштів за період 2022 року по квітень 2023 року дорівнює 890 100 грн. та 40 614,68 доларів США. Таким чином поділу підлягають ці суми коштів.

Кошти внесені у валюті підлягають поділу саме у тій валюті в якій вони були внесені, якщо немає доказів їх виплати у гривнях, що відповідає правовому висновку зазначеному у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 756/14404 (провадження № 61-24789св18).

Висновок суду про спосіб поділу майна.

На підставі зазначеного суд вважає, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повністю. Спільне майно подружжя слід поділити наступним чином.

Квартиру слід залишити обом сторонам у частках по 1 / 2 кожному. Стягнути з відповідача половину вартості частки у товаристві. З нього також слід стягнути зазначену компенсацію вартості автомобіля. Заощадження необхідно поділити порівну. Побутову техніку слід виділити кожному з подружжя, з виплатою компенсації різниці у їх вартості.

Розподіл витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. У разі задоволення позову витрати покладаються на відповідача. У разі частково задоволення позову витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову остаточно визначившись з вимогами позивачка вважала, що має право на поділ спільного майна подружжя на загальну суму 7 190 109,22 грн., натомість суд встановив наявність спільного майна подружжя на суму 4 114 584,73 грн., тобто 57,23%.

Позивачкою при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі по 13 420 грн., оскільки суд вирішив задовольнити позов частково у пропорції від заявленої ціни позову 57,23%, тобто 7 680 грн. 19 коп.

Відповідач при подачі зустрічного позову про поділ квартири сплатив судовий збір у розмірі 4633,5 грн. з ціни позову 926 700 грн. Проте він не довів зазначену ціну позову. Тому суд виходить з ціни позову, вартості квартири у суми у сумі 722 900 грн. Ураховуючи наведене для відповідача обґрунтованою є судовий збір у розмірі 3 614,5 грн.. Тому з позивачки слід стягнути компенсацію саме цього розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про поділ майна подружжя.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 / 2 частину трикімнатної квартири загальною площею 65 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Залишити ОСОБА_1 право власності на іншу 1 / 2 частину трикімнатної квартири загальною площею 65 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 тістозамішувач Tefal (вартістю 3999,00 грн.) та водонагрівач побутовий Atlantik (вартістю 2902,90 грн.), а всього 6 901 грн. 90 коп.

Виділити ОСОБА_2 холодильник BOSH (вартістю 4 489,00 грн.) та пилосос ВSА 2796 (вартістю 790,00 грн.), а всього на 5 279 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію вартості автомобіля у сумі 611 760 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину спільних коштів, а саме 445 050 грн. та 20 307,34 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки у товаристві у сумі 17 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію частки вартості побутової техніки в сумі 811 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат в сумі 7 680 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат в сумі 3 614 грн 50 коп.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у іншій частині.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.05.2025.

Суддя В.Г. Костенко