ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4225/25 Справа № 201/9107/24 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технологій, третя особа Міністерство освіти та науки України про визнання протиправною відмову у зарахуванні до аспірантури,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заіка Олександр Адольфович,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

30 липня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технології, третя особа - Міністерство освіти і науки України про визнання протиправною відмову у зарахуванні до аспірантури.

В якій просив суд, зобов`язати Українській державний університет науки і технологій зарахувати ОСОБА_1 до аспірантури за денною формою навчання за спеціальністю 122 Комп`ютерні науки і технології ОНП «Комп`ютерні науки і технології» в Українському державному університеті науки і технології згідно поданої заяви.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Українського державного університету науки і технології, третя особа - Міністерство освіти і науки України про визнання протиправною відмову у зарахуванні до аспірантури відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

13.02.2025 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заіка Олександр Адольфовичнадійшла апеляційна скарга, в якій просить суд, скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що судом не дотримано принципу процесуальної економії, оскільки позивачу буде необхідно звертатись до суду із новою позовною заявою для захисту свого права та інтересу, хоча питання мало бути розглянуте в межах вказаного провадження.

Принцип процесуальної економії передбачає, що суд має ефективно захистити право, унеможлививши повторний позов.

Вважає, що суд першої інстанції відмовив у позові, у повній мірі не проаналізувавши аргументи сторони позивача.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

07.05.2025 року від Українського державного університету науки і технологійнадійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року залишити без змін.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

У судовому засіданні адвокат Заіка Олександр Адольфович доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.166-167), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач 08 травня 2024 року написав заяву на ім`я в.о. ректора УДУНТ з проханням допустити його до складання вступних іспитів до аспірантури за денною формою навчання за спеціальністю 122 Комп`ютерні науки і технології ОНП «Комп`ютерні науки і технології».

28 травня 2024 року, позивач брав участь в здачі іспиту для вступу в аспірантуру за фахом 122 Комп`ютерні науки і технології, маючи сертифікат В2 мовної освіти. На іспиті за фахом, він набрав 74 бали. Разом з сертифікатом мовної освіти загальний бал складає 174.

Позивача до аспірантури університету не зараховано.

Листом Університету від 22.07.2024 за № 53/1125-21/3 позивачеві повідомлено, що він не зарахований до аспірантури Університету у зв`язку зі змінами до Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році, які внесені наказом Міністерства освіти і науки України № 690 від 16.05.2024 (далі Наказ № 690), які передбачають, що вступ до аспірантури в 2024 році відбувається тільки за результатами єдиного вступного іспиту (ЄВІ) 2023 року або 2024 року. Тому університет діяв у відповідності до вказаних змін і оновлених «Правил прийому на навчання до Українського державного університету науки і технологій у 2024 році (зі змінами», затвердженими на засідання Вченої ради Університету 07.06.2024 - протокол № 11 та 26.06.2024 - протокол № 12. Звернуто увагу на те, що наказ про зарахування приймався на підставі результатів, складених іспитів. Наказ № 690 набрав чинності 27.05.2024, а фаховий іспит складений 28.05.2024 і рішення про зарахування слід було прийняти після 27.05.2024, таке рішення не могло бути прийнятим на підставі вже недіючого законодавства.

На звернення представника позивача листом Директората фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України повідомлено, що Наказ-690 офіційно оприлюднено у виданні «Офіційний вісник України» 27.052024. Таким чином, починати з 27.05.2024 під час вступної кампанії 2024 року не передбачається можливість звільнення від іспиту з іноземної мови вступників до аспірантури, які підтвердили свій рівень знань володіння іноземною мовою дійсними сертифікатами тестів від будь-яких провайдерів. Заяви, вступників до аспірантура надані до значеної дати набрання чинності Наказом № 690 мають розглядатися в редакції Порядку прийому, що діяла на момент подання заяви.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 16.05.2024 № 690, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.05.2024 р. за № 729/42074 «Про внесення зміни до Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році» (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства освіти і науки № 721 від 21.05.2024) відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 08 листопада 2023 року № 3438-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підсумкової атестації та вступної кампанії 2024 року», пункту 8 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, внесено до Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06 березня 2024 року № 266, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 березня 2024 року за № 379/41724, такі зміни:

абзац другий пункту 6 розділу VII виключено.

Отже, від дати набрання чинності цим наказом - 27.05.2024, положення абз. 2 п. 6 розділу VII про те, що вступник, який підтвердив свій рівень знання англійської мови дійсним сертифікатом тестів звільняється від складання вступного іспиту з іноземної мови і про те, що під час визначення результатів конкурсу зазначені сертифікати прирівнюються до результатів вступного іспиту з іноземної мови з найвищим балом втратили чинність.

Позивач подав документи 08.05.2024, склав іспит 28.05.2024, а 30.05.2024 комісією прийняте рішення про те, що ОСОБА_1 не зарахований до аспірантури у зв`язку з вищенаведеними змінами, що набрали чинності 27.05.2024.

Відповідно до п. 8 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 МОН в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, постанов Верховної Ради України та актів Президента України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Як було вказано вище, з 27.12.2023 підпунктом 23 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що у 2022, 2023, 2024 роках прийом на навчання для здобуття вищої освіти здійснюється в особливому порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, без дотримання вимог цього Закону.

На виконання вказаного закону центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки Міністерством освіти і науки України прийнято наказ № 266, яким затверджений Порядок прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році та у який у період між поданням позивачем документів та до складання іспиту внесені зміни щодо переліку документів, які підтверджують правоздатність на вступ до аспірантури.

Рішенням Вченої ради Українського державного університету науки і технологій, протокол № 9 від 26.04.2024, уведеним в дію наказом № 47 від 26.04.2024 затверджені Правила прийому до Українського державного університету науки і технології, розділом ІІ яких передбачено можливість надання вступником сертифікату з англійської мови (а.с. 19 22).

Згідно із розділом І цих правил вони діють до 31.12.2024.

На момент подання позивачем документів про вступ і складання іспиту зміни до цих Правил не вносилися.

При цьому пакет документів був прийнятий Університетом і вступник був допущений до екзаменування. Йому була призначена дата екзамену, на яку він з`явився і склав його у відповідності до Правил прийому, що були чинними.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності наказом МОН № 690, тривали під час діє цього наказу і закінчилися також під час його дії.

Суд зазначає, що реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень тощо). Визначене у нормативно-правовому акті право, якщо особою не було здійснено конкретних дій щодо його реалізації під час чинності такого нормативно-правового акта, не може бути збережене у майбутньому після того, як відповідний акт втратив свою чинність, а новим нормативно-правовим актом таке право не передбачено або встановлено у іншому обсягу.

Особа може скористатися правом та механізмом реалізації відповідного права лише за законом, чинним на момент прояву реального бажання скористатися відповідним правом та механізмом. При цьому, реальність бажань означає те, що особа звернулася до відповідно суб`єкта владних повноважень у встановлений спосіб та із заявою встановленої форми із наданням всіх необхідних документів (виконанням всіх вимог законодавства, що регулює порядок реалізації відповідного права). Ще однією вимогою застосування такого підходу ретроспективного способу реалізації права є те, що у певний момент часу суб`єкт владних повноважень був наділений відповідними повноваженнями та об`єктивними можливостями забезпечити реалізацію такого права.

У постанові від 31.01.2018 у справі № 523/4930/15-а Верховний Суд сформулював висновок про те, що реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень тощо).

Отже, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акта, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виснує про те, що питання про зарахування позивача до аспірантури мало вирішуватися у відповідності до норм законодавства і Правил прийому, які діяли на момент волевиявлення вступника щодо вступу до аспірантури, яким є дата подання документів. Вступник в силу відкритості процедури був обізнаний про ті правила прийому до закладу вищої освіти, що існували на момент подання документів, розраховував саме на ці правила, саме вони були для нього передбачуваним, адже саме ними він міг регулювати свою поведінку, в інакшому б випадку це вплинуло б на його волю щодо подання документів на вступ взагалі.

Разом із тим, суд погоджується із позицією відповідача про те, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права, оскільки такий не відповідає закону.

Позивач просить протиправними дії Університету, не зазначаючи при цьому які саме дії є протиправними. Рішення комісії не оскаржує.

Також просить зобов`язати прийняти його на денну форму навчання. Водночас, сам факт складання іспиту не є підставою для зарахування на денну форм навчання до аспірантури, оскільки відповідно до пункту 8 Розділу 6 Порядку прийому на навчання для здобуття вищої освіти в 2024 році, затвердженого Наказом МОН України від 06.03.2024 № 266, приймальна комісія закладу вищої освіти приймає рішення про допущення чи недопущення вступника до участі у конкурсному відборі для вступу на навчання для здобуття вищої освіти за підсумками розгляду поданої вступником заяви, доданих до неї документів, результатів вступних випробувань. На підставі рішення заяві вступника присвоюється один з таких статусів: «Допущено до конкурсу»; «Допущено до конкурсу (навчання за кошти фізичних та юридичних осіб)»; «Відмовлено закладом освіти» (із зазначенням причини відмови).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 у справі № 925/642/19).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що дає підстави для відмови у задоволенні позову.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не повно дослідив та встановив обставини даної справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заіка Олександр Адольфович залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20.05.2025 року.

Судді: