ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3950/25 Справа № 204/4432/24 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпріапеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 квітня 2023 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-21100-23-00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 .

19 червня 2023 року о 17 годин 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Нестеровав м. Дніпро, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Щепкіна, не надала переваги в русі автомобілю «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого водій ОСОБА_1 допустила зіткнення з автомобілем Suzuki. Внаслідок - дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2023 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

20 червня 2023 року Страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду й надав усі необхідні документи. 03 серпня 2023 року позивачем на підставі Звіту № 138047 від 27 липня 2023 року було складено страховий акт № ССКА-8929 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 309214,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 70408 від 04 серпня 2023 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО", згідно полісу № ЕР-212508653. 07 серпня 2023 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №48864 до ПрАТ "СК "ВУСО", яка здійснила виплату в розмірі 158 000 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить 309 214, 77 грн. - 158 000,00 грн. = 151 214,77 грн. 04 грудня 2023 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 49848 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» суму страхового відшкодування в розмірі 151 214,77 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Страховою компанією виплачено страхове відшкодування, тому договір страхування є дійсним. Позивач при подані позову припустився помилки, надавши до суду примірник договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, в якому був відстунім підпис представника позивача, однак презумпція правомірності договору ніким не оспорюється.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про отримання документів в електронному суді сторонами (а.с. зв.). В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 -адвокат Келембет І.М..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що наданий суду договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №29-21100-23-00004 від 19.04.2023 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом, який переконливо свідчить про укладення між сторонами в письмовій формі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №29-21100-23-00004 від 19.04.2023 року, який є нікчемним правочином, оскільки не підписаний позичальником, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процессуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2023 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-21100-23-00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 .

19 червня 2023 року о 17 годин 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Нестеровав м. Дніпро, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Щепкіна, не надала переваги в русі автомобілю «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого водій ОСОБА_1 допустила зіткнення з автомобілем Suzuki. Внаслідок - дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2023 року ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

03 серпня 2023 року позивачем на підставі Звіту № 138047 від 27 липня 2023 року було складено страховий акт № ССКА-8929 та розрахунок страхового відшкодування до нього та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 309214,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 70408 від 04 серпня 2023 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО", згідно полісу № ЕР-212508653. 07 серпня 2023 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №48864 до ПрАТ "СК "ВУСО", яка здійснила виплату в розмірі 158 000 грн.. Невиплаченою залишилася сума в 151 214,77 грн.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та особою,винною в ДТП щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

В даній справі встановлено, що страховик -Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» здійснив виплату страхувальнику страхове відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль в розмірі 309214,77 грн., що підтверджується страховим актом №ССКА-8929 від 03 серпня 2023 року, звітом №138047 від 27 липня 2023 року про оцінку колісного транспортного засобу та висновком про вартість майна, та платіжною інструкцією № 70408 від 04 серпня 2023 року.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Зважуючи на викладене, суд першої інстанції помилково не врахував,що саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ») , виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до ПрАТ "СК "ВУСО", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

07.08.2023року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулося до страховика, яким застраховано автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , про виплату страхового відшкодування.

29.09.2023 року ПрАТ "СК "ВУСО" здійснила виплату страхового відшкодування на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» в розмірі 158 000 грн., що підтверджується випискою із особового рахунку.Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою склала 151214,77 грн. Зазначені обставини нічим не спростовуються.

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки ПрАТ "СК "ВУСО" здійснило виплату на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» страхове відшкодування в розмірі 158 000грн. , то різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням, що становить суму 151214,77 грн. підлягає стягненню з винної особи - ОСОБА_1 .

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року справа N 757/48467/21 від 30 січня 2018 року справа № 910/12500/17,

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи про те, що наданий суду договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №29-21100-23-00004 від 19.04.2023 року є нікчемним правочином, оскільки не підписаний позичальником, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі не можуть бути прийнятими до уваги.

Відповідно до частини другої статті 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

У статті 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Аналіз частини другої статті 640 та статті 983 ЦК України дозволяє зробити висновок, що реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. По своїй юридичній сутності договір страхування, за загальним правилом, є реальним договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного

цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Тлумачення статей 215 та 216 ЦК України свідчить, що учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину. За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17.

Встановлено, що 19 квітня 2023 року між ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-21100-23-00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 . Зазачений договір ніким не оспорений.

На виконання договору добровільного страхування 03 серпня 2023 року позивачем в результаті пошкодження при ДТП автомобіля «Suzuki SX4 S-Cross» д.н.з. НОМЕР_1 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 309214,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 70408 від 04 серпня 2023 року.

ПрАТ "СК "ВУСО" здійснила частково виплату ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» страхового відшкодування.

Таким чином договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-21100-23-00004 є реальним, таким, що є укладеним з моменту домовленості між його сторонами стосовно істотних умов договору, вчинення дії щодо виплати страхового відшкодування.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, оскільки ця презумпція не спростована.

Представник позивача в поясненнях посилався на те, що копія договору без підпису страховика, однак з його печаткою, була надана помилково. Зазначена обставина нічим не спростована.

Крім того, до апеляційної скарги додано копію договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-21100-23-00004 від 19 квітня 2023 року з підписами обох сторін.

За таких обстаивн відстуні підстави вважати договір страхування неукладеним.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин при ухваленні судового рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції з позовом сплачено судовий збір в сумі 2481 грн. та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 3721,50 грн, що підтверджено відповідними банківськими документами, та які слід стягнути з відповідача.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 30435,74

грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (; адреса місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова, 32, літ.А) страхове відшкодування в порядку суброгації в сумі 151214,77 грн (сто п`ятдесят одну тисячу двісті чотирнадцять грн. 77 коп.) та судовий збір в розмірі 7570 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Судді: