ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/9305/24 Провадження 2/636/670/25
27.05.2025 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання, призначені на 23.01.2025, 24.03.2025 та 27.05.2025 не з`явився, про відкриття провадження в справі та про проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності або відзив на позов до суду не подавав.
Зі згоди позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно розруківки з веб-порталу ChargeBack Ukraine (а.с.15) вбачається наступного змісту оголошення: «Нерідко, щоб уникнути чарджбеків, форекс-аферисти обманом змушують своїх трейдерів переказувати гроші на карту фізичних осіб або на рахунки підприємців. Провести чарджбек у таких випадках не вдасться, позаяк транзакції були проведено банківським переказом, або з карти на карту фізичної особи. Така переадресація платежів на користь сторонніх осіб також робиться з метою недопущення викриття справжніх отримувачів. Шахраї ніколи не приймуть гроші на власні банківські картки. Зазвичай гроші з форекс сайтів може прийняти свідомо чи несвідомо певна категорія людей. Це можуть бути маргінальні елементи які готові за невелику винагороду відкрити на своє ім`я банківську карту і передати форекс-шахраям доступ до мобільного банкінгу. В ролі отримувачів форекс-платежів можуть бути також фізичні особи-підприємці (ФОПи) які за вагому комісію надали шахраям реквізити свого рахунку. Ми зафіксували значну кількість шахрайських транзакцій під приводом інвестицій на користь таких фізичних осіб і ФОПів:
1.ФОП ОСОБА_4 (приймав кошти через сайт, ІНФОРМАЦІЯ_5 що належить лжеброкеру Amerom)
3.ФОП ОСОБА_5 (приймав кошти через сайт, ІНФОРМАЦІЯ_5 що належить лжеброкеру Amerom)
4.ФОП ОСОБА_6 (приймав кошти через сайт, ІНФОРМАЦІЯ_5 що належить лжеброкеру Amerom)
5. ОСОБА_7 (приймав оплату за форекс-послуги через сайт ІНФОРМАЦІЯ_6 що належить лжеброкеру ОСОБА_8 ).
6.ФОП ОСОБА_9 (приймав кошти через сайт, ІНФОРМАЦІЯ_5 що належить лжеброкеру Amerom)
7.ФОП ОСОБА_10 (приймає кошти через сайт Квантум Сістем)».
Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.
Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
Тобто, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
Суди не вправі керуватися законодавством про захист прав споживачів при вирішенні спорів, що випливають з відносин між фізичними особами, які вступають у договірні відносини між собою з метою задоволення особистих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Тобто, на відносини, де виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг є громадянин, що не є підприємцем дія Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється.
Так, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 в період з 27.01.2021 по 26.02.2021 (тобто у період здійснення позивачем платежів 03.02.2021 та 08.02.2021) був зареєстрований як фізична-особа підприємець.
Отже, на час виникнення правовідносин між сторонами відповідач був суб`єктом господарювання, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII), споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
В силу положень ч. 1 ст. 2 Закону № 1023-XII, законодавство про захист прав споживачів складається з цього закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 Закону № 1023-XII, нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.
Як встановлено ч. 1 ст. 19 Закону № 1023-XII, нечесна підприємницька практика забороняється. Перелік форм нечесної підприємницької практики не є вичерпним.
В силу положень абзацу 13 ч. 2 ст. 19 Закону № 1023-XII, підприємницька лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення.
Частиною 6 ст. 19 Закону № 1023-XII встановлено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 1023-XII захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Так, позивач вказує, що вона не мала наміру поповнити рахунок відповідача, а хотіла поповнити власний «торговий рахунок» в організації «Траст Макворі Кепітал».
При цьому, із відомостей, які містяться на сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, вбачається, що організація «Траст Макворі Кепітал» згідно попереднього висновку є фейковим брокером, що позиціонує себе як поважна міжнародна компанія. При цьому, кошти переводяться не на рахунки вказаної компанії, а на рахунки ФОП та рахунки ТОВ.
Відповідно до положень частини 2статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з частинами 1-3 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Отже, за змістом цієї норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.
Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до положень статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції).
Індекс інфляції за період з 03.02.2021 (день внесення платежу на суму 3800.00 грн.) по 27.05.2025 включно (день винесення рішення) = (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) = 1.68694995
Інфляційне збільшення: 3 800,00 x 1.68694995 - 3 800,00 = 2 610,41 грн.
Інфляційне збільшення: 10 000,00 x 1.68694995 - 10 000,00 = 6 869,50 грн.
Таким чином загальна сума інфляційного збільшення становить 9479.01 грн. станом на 27.05.2025.
Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365(366)/100 та в даній справі у загальному розмірі становлять 1781.20 грн. виходячи з наступних розрахунків:
- по платежу від 03.02.2021 (3800.00 грн.): 491.61 грн. (з 03/02/2021 до 31/12/2023 - 3 800,00 x 3 % x 1062 : 365 : 100 = 331.69 грн.; з 01/01/2024 до 31/12/2024 - 3 800,00 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 114.00 грн.; з 01/01/2025 до 27/05/2025 - 3 800,00 x 3 % x 147 : 365 : 100 = 45.91 грн.);
Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та не спростовані відповідачем.
При цьому згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом зроблено розрахунки станом на 27.05.2025 день винесення рішення суду.
Отже, на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи аргументів, наданих сторонами доказів та вищенаведених положень матеріального закону вимоги позивача до відповідача суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в обсязі, зазначеному позивачем.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
У зв`язку із тим, що позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211.20 грн. в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268,279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211.20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О.Золотоверха