Справа № 541/697/25
Номер провадження 2/541/579/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 травня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/18 частку квартири,

встановив:

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/18 частку квартири, мотивуючи вимоги наступним. 31 грудня 1993 року трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була приватизована ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_8 , їхнім сином ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, його 1/3 частку зазначеної квартири прийняли в рівних частках по 1/18 ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 дружина померлого, його дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , спадщину за заповітом після нього прийняла ОСОБА_1 , 02 жовтня 2018 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 7/18 часток вказаної квартири. 13 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подарували ОСОБА_1 по 1/18 частці зазначеної квартири. Рішенням суду від 17 грудня 2024 року за позивачкою визнано право власності на 1/18 частку квартири, яка належала ОСОБА_11 . Таким чином, позивачці належить 17/18 часток квартири, 1/18 частка спірної квартири належить ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і після смерті якої спадщину прийняли її батьки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Частка відповідачів є незначною, вона не може бути виділена в ізольовану кімнату площею 3,46 кв.м. Відповідачі не є членами її сім`ї, ніколи не проживали спільно і не вели спільне господарство, відповідачі ніколи не відвідували її, не беруть участі у витратах, яких потребує утримання квартири, не здійснюють її ремонт, не несуть витрати зі сплати житлово-комунальних послуг. Посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК України, просила припинити право власності відповідачів на 1/18 частку у спірній квартирі та визнати за нею права власності на вказану частку.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є спадкоємцями ОСОБА_12 .

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву, в якій просив справу розглядати у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 50 том 2).

Відповідачі, повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки рекомендованим повідомленням, оголошення на сайті суду, у судове засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, як і не надіслали заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутність або перенесення розгляду (а.с. 40-43 том 1, а.с. 34-49 том 2).

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 31 грудня 1993 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5 том 1).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6 том 1).

Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , спадщину прийняли в рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Їх частка спірної квартири становить по 1/18 (а.с. 44-87 том 1).

Рішенням суду від 17 грудня 2024 року у справі № 541/3971/24 припинено право власності ОСОБА_11 на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 визнано право власності на вказану частку (а.с. 8-10 том 1).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 11 том 1).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 прийняла спадщину після свого чоловіка ОСОБА_8 , яка складається з 7/18 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13 том 1).

Згідно з договором дарування від 13 квітня 2024 року, витягом з Державного реєстру речових прав від 13 квітня 2024 року № 374185682 онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подарували бабі ОСОБА_1 по 1/18 частці квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15 том 1).

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві власності належить 17/18 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16-17 том 1).

Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті ОСОБА_13 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняли в рівних частинах її батьки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Шлюб, укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , розірваний рішенням суду від 22 грудня 2017 року (а.с. 100-171 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім і.

Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині ч. 1 ст. 365 ЦК України обставин (зокрема в пунктах 1-3).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18), в якій зазначено, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в ст. 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

В даному випадку наявні всі три обставини, з якими законодавець пов`язує можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, зокрема: частка відповідачів є незначною та не може бути виділена в натурі, тому що розмір цієї частки в натурі становить 3,46 кв.м загальної площі квартири і не може бути виділений, оскільки відповідно до абз. 1 п. 6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7 при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виділення в ізольовану 3,46 кв.м з квартири на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку є неможливим, річ є неподільною, тобто вказану квартиру неможливо поділити відповідно до часток співвласників без втрати її цільового призначення.

З цих же причин спільне володіння і користування вказаною квартирою неможливо, оскільки при виділенні у користування відповідачам будь-якого з житлових приміщень квартири воно буде значно перевищувати розмір їх частки, що порушуватиме права позивачки як співвласника квартири.

Сторони не є членами однієї сім`ї, ніколи не проживали спільно і не вели спільне господарство, відповідачі не беруть участі у витратах, яких потребує утримання квартири, не здійснюють її ремонт, не несуть витрати зі сплати житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищенаведені обставини та те, що відповідачі не користуються і не цікавилися спірною квартирою, припинення їх права власності на 1/18 частку цієї квартири не завдасть істотної шкоди їх інтересам.

За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості 1/18 частка зазначеної квартири становить 62 656,25 грн (а.с. 22-23 том 1).

Враховуючи те, що позивачка внесла на депозитний рахунок в якості компенсації відповідачам вартість 1/18 частки у спірному майні, а саме квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 62 656,30 грн, питання визначення вартості не є спірним, право власності відповідачів на таку частку спірного майна має бути припинено (а.с. 24 том 1).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню шляхом припинення права відповідачів на 1/18 частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за позивачкою права власності на 1/18 частку квартири з виплатою відповідачам грошової компенсації кожному по 10 442 грн 70 коп., внесеної ОСОБА_1 на депозит Державної казначейської служби України м. Київ в якості компенсації вартості 1/18 частки нерухомого майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивачки з відповідачів підлягає стягненню судовий збір з кожногопо 201 грн 87 коп.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 214-215, 280, 281 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/18 частку квартиризадовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 .

ТУ ДСА України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області ( НОМЕР_4 , код отримувача 26304855) грошову компенсацію кожному по 10 442 (десять тисяч чотириста сорок дві) гривні 70 копійок, внесену 13 лютого 2025 ОСОБА_1 , квитанція № 1.94230367.1, в якості компенсації 1/18 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору з кожногопо 201 гривні 87 копійок.

Відповідачі можуть подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , ( АДРЕСА_2 );

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 );

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ( АДРЕСА_3 ).

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ( АДРЕСА_3 ).

відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ( АДРЕСА_3 ).

відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 ).

відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_11 ( АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складено 26 травня 2025 року.

Суддя: О. М. Вірченко