Номер провадження: 22-ц/813/2608/25
Справа № 501/5148/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Комлевової О.С.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2024 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2023 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (-далі МТСБУ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, згідно якого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 60 000 грн та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.12.2020 приблизно о 16:30 год. у м. Чорноморську Одеської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Відповідно до вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 17.12.2021, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 .

Представник потерпілої особи ОСОБА_2 (сестра ОСОБА_3 ) - ОСОБА_4 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до із заявами про отримання відшкодування шкоди.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 28 000 грн.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 32 000 грн.

Загальна сума виплат склала 60 000 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що вона у повному обсязі здійснила відшкодування завданої шкоди ОСОБА_2 , про що потерпілою особою складено розписку від 04.01.2021, в якій остання вказала, що нею отримано від ОСОБА_1 грошові кошти на покриття матеріальної та моральної шкоди за вчинене ДТП у повному обсязі та будь-які претензії потерпілої до винуватої особи відсутні.

Третя особа ОСОБА_2 надала суду заяву, де вказала, що ОСОБА_1 компенсувала їй всі витрати, пов`язані з лікуванням, похованням, проведенням поминального обіду та інші витрати у повному обсязі, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру в неї до ОСОБА_1 немає.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона уповноважила на здійснення всіх дій щодо отримання компенсації за шкоду, завдану відповідачем із смертю її сестри представнику ОСОБА_4 , який від її імені, як потерпілої особи, повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся із заявою про відшкодування шкоди. У подальшому 19.02.2021 вона шляхом зарахування на свою картку отримала у якості відшкодування збитків кошти у розмірі 21 000 грн, про що остання надала до суду виписку по її особистому рахунку в банку за період з 18.02.2021 по 15.07.2022, меморіальний ордер, тощо. Будь яких інших коштів від страхової компанії, або від інших уповноважених осіб вона не отримувала. Також вказала, що ОСОБА_1 добровільно відшкодувала їй витрати, пов`язані із похованням її сестри (ритуальні послуги, поминальний обід, тощо), претензій фінансового характеру до відповідача у неї немає.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2024 року позов МТСБУ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдані збитки в порядку регресу у розмірі 21 000 грн та судові витрати у розмірі 895 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, представник МТСБУ звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст. 11, 15 ЦК України).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

При цьому, нормою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Положеннями ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів визначена Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого.

Зокрема, у пункті 27.1. зазначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 27.2. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно пункту 27.4. страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» враховані в редакції, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2020 року приблизно о 16:30 год у м. Чорноморську Одеської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» д.н.з. « НОМЕР_1 », здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка внаслідок ДТП померла, що підтверджується копією витягу з ЄРДР від 27.12.2020, копією свідоцтва про смерть, копією лікарського свідоцтва про смерть (а.с. 8, 28 30-31).

Відповідно до вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 17.12.2021 (справа №501/1586/21), вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_1 (а.с. 9-14).

На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 45).

Представник потерпілої особи ОСОБА_2 (сестра ОСОБА_3 ) - ОСОБА_4 , який діяв на підставі довіреності (а.с. 20-21) повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся із заявами про отримання відшкодування шкоди, що підтверджується копіями заяв (а.с. 15, 16).

На підставі Наказів про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ прийнято рішення про регламентну виплату потерпілому в розмірі 28 000 грн та 32 000 грн (а.с. 39, 41).

Згідно копій платіжних доручень №889261 від 19.02.2021 та №1107035 від 18.11.2021 вбачається, що МТСБУ на отримувача ОСОБА_4 перераховано кошти у розмірі 28 000 грн та 32 000 грн (а.с. 43-44).

Загальна сума виплат склала 60 000 грн.

Відповідно до виписки по особистому рахунку третьої особи ОСОБА_2 за період з 18.02.2021 по 15.07.2022 вбачається, що 18.02.2021 ОСОБА_2 отримала 21 000 грн, деталі транзакції: Безготівкове зарахування коштів #6# Платіж від ОСОБА_5 (а.с. 123-126).

На підставі вище встановлених обставин справи, з урахуванням наявності причинного зв`язку між настанням ДТП та виною відповідачки, а також сплати позивачем МТСБУ страхового відшкодування, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявність правових підстав для стягнення у порядку регресу із відповідачки на користь позивача суми страхового відшкодування, яка виплачена потерпілій у ДТП особі.

При цьому, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь МТСБУ підлягають стягненню в порядку регресу кошти лише в розмірі 21 000 грн, які реально отримані потерпілою особою ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Так, апеляційним судом встановлено, що 29 січня 2021 року до МТСБУ звернувся представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_4 із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат пов`язаних з похованням 28 000 грн, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 26 грудня 2020 року приблизно о 16:30 год у м. Чорноморську Одеської області, за участю автомобіля «ВАЗ-21063» д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження від яких померла.

В заяві зазначено, що належне відшкодування представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_4 просить здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок - ОСОБА_4 (а.с. 15).

10 листопада 2021 року до МТСБУ звернувся представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_4 із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат пов`язаних з виготовленням та встановленням надгробного пам`ятника 32 500 грн, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 26 грудня 2020 року приблизно о 16:30 год у м. Чорноморську Одеської області, за участю автомобіля «ВАЗ-21063» д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження від яких померла.

В заяві зазначено, що належне відшкодування представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_4 просить здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок - ОСОБА_4 (а.с. 16).

До вищезазначених заяв, в тому числі, була додана нотаріально завірена копія довіреності ОСОБА_2 НМР №059498, копія паспорту та ІПН ОСОБА_2 , копія паспорту та ІПН ОСОБА_4 (а.с. 17-23).

Згідно нотаріально завіреної довіреності від 22.01.2021, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси по відшкодуванню завданої їй шкоди внаслідок ДТП, яка мала місце 26 грудня 2020 року о 16:30 год, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , в тому числі в МТСБУ з правом отримання страхового відшкодування (регламентованих виплат) на свій рахунок (а.с. 20-21).

Також встановлено, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що вона дійсно уповноважила на здійснення всіх дій щодо отримання компенсації за шкоду, завдану із смертю її сестри ОСОБА_3 її представнику ОСОБА_4 , який від її імені, як потерпілої особи, повідомив МТСБУ про ДТП та в подальшому звертався із заявами про отримання відшкодування шкоди.

Згідно копій платіжних інструкцій №889261 від 15.02.2021 та №1107035 від 18.11.2021, МТСБУ перераховано кошти у розмірі 28 000 грн та 32 000 грн на рахунок ОСОБА_4 , який був ним особисто зазначений у заявах про виплату страхового відшкодування (а.с. 43-44).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що МТСБУ виплатило ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 60 000 грн, в порядку та спосіб визначеному в заявах від 29.01.2021 та від 10.11.2021, а саме шляхом перерахуванням коштів в сумі 60 000 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 ..

Твердження про те, що матеріали справи містять доказ перерахування коштів від імені ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_2 лише в розмірі 21 000 грн, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог МТСБУ.

Апеляційний суд також погоджується із твердженням представника позивача в апеляційній скарзі про те, що не передання представником у повному обсязі коштів своєму довірителю, які були отримані від МТСБУ, свідчить виключно про недобросовісність представника, дана обставина не може бути підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Слід також зазначити, грошові кошти отримані від МТСБУ представник ОСОБА_4 міг передати ОСОБА_2 в готівковій формі.

А тому, посилання суду першої інстанції на те, що згідно виписки по особистому рахунку ОСОБА_2 за період з 18.02.2021 по 15.07.2022 вбачається, що 18.02.2021 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 платіж в сумі 21 000 грн (безготівкове зарахування коштів), а тому потерпіла реально отримала від МТСБУ лише 21 000 грн, є припущенням.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що в порядку регресу МТСБУ має право стягнути з ОСОБА_1 60 000 гривень, відтак, висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим, а тому оскаржуване рішення необхідно змінити в частині присудженого позивачу з відповідачки майнового відшкодування, збільшивши його розмір до 60 000 грн.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України та наслідків розгляду справи апеляційним судом (зміна рішення суду в частині збільшення розміру задоволених позовних вимог позивача), рішення суду першої інстанції необхідно змінити і в частині визначення розміру судового збору за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача у користь позивача, збільшивши його до 2 684 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Окрім того, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн підлягають стягненню з відповідачки.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно підпунктів б, в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2024 року в частині визначення розміру відшкодування шкоди в порядку регресу та судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (), змінити, збільшивши розмір шкоди в порядку регресу до 60 000 гривень та збільшивши розмір судового збору до 2 684 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 27 травня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

О.С. Комлева