Справа № 346/3038/24
Провадження № 2/346/170/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Насадик В. В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Греська В. В.,

представника відповідачки адвоката Горина В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано в її інтересах адвокатом Греськом Василем Васильовичем, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк Оксана Василівна, про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

в обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що 26.08.1994 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивачка зареєстрували шлюб. У зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Однак, починаючи із червня 2015 року, стан здоров`я чоловіка позивачки різко погіршився. Так, в період з 02.06. по 19.06.2015 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Отинійська районна лікарня» Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі - КНП «Отинійська районна лікарня») з діагнозом: гострий задньобазальний інфаркт міокарду. В подальшому хворий був виписаний з даного лікувального у зв`язку з покращенням стану здоров`я.

Проте, 28.07.2016 року ОСОБА_3 прийнятий у реанімаційне відділення КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - КНП «Коломийська ЦРЛ»), де перебував з 28.07.2016 р. по 25.08.2016 р., з діагнозом: гострий церебральний ішемічний інсульт. За наслідками лікування хворий був виписаний та продовжив лікування амбулаторно під наглядом невролога та сімейного лікаря.

В період з 24.10.2016 р. по 04.11.2016 р. вказаний чоловік позивачки перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Отинійська районна лікарня» з метою проведення відновного курсу терапії, після якого був виписаний з покращенням стану здоров`я.

Внаслідок зазначених перенесених захворювань 25.11.2016 року ОСОБА_3 встановлено І-шу «Б» групу інвалідності, без переогляду та визначено, що він потребує постійного стороннього догляду.

Після вказаних подій позивачка попросила відповідачку як дочку ОСОБА_3 , яка проживає в сусідньому селі з тим населеним пунктом, де проживав ОСОБА_3 , тимчасово доглядати за останнім, оскільки сама позивачка перебувала за кордоном. У зв?язку з цим, починаючи з 14.12.2016 року, відповідачка перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - Управління соціального захисту) як одержувач компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І-шої групи, тобто за ОСОБА_3 .

Однак, після призначення їй компенсаційних виплат відповідачка жодного догляду за своїм батьком не здійснювала, не забрала батька до місця свого проживання та не відвідувала його за місцем його фактичного проживання, що в с.Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області

Отже, зазначений догляд відповідачкою був оформлений формально, виключно з метою отримання грошової компенсації, без реального виконання нею своїх обов?язків по догляду. Це призвело до того, що її батько ОСОБА_3 був залишений у безпорадному стані, без жодного догляду. Допомогу ОСОБА_3 надавав лише син позивачки ОСОБА_6 , який на той момент також був особою з інвалідністю та потребував стороннього догляду.

Дізнавшись про перебування свого чоловіка у критичній ситуації та у зв`язку з відсутністю здійснення догляду за ним з боку відповідачки як його дочки, позивачка дала доручення своєму сину приїхати разом з ОСОБА_7 до Португальської Республіки, де на той час працювала позивачка. Таким чином, з березня 2017 року ОСОБА_3 залишився проживати разом з позивачкою, під її опікою, в зазначеній країні, а відповідачка лише 15.05.2017 року звернулася до вищевказаного Управління соціального захисту із заявою про припинення виплати їй компенсації по догляду за інвалідом І-ї групи у зв?язку з тим, що вона не мала можливості здійснювати такий догляд.

Така поведінка відповідачки, на думку сторони позивачки, свідчить, що відповідачка не цікавилася долею свого батька, їй не було відомо про те, що він покинув територію України два з половиною місяці до її вказаного звернення про припинення виплати їй компенсації. Більше того, у своїй заяві відповідачка повідомила Управління соціального захисту про припинення їй виплати компенсації не з причини виїзду ОСОБА_3 за кордон, а з причини відсутності можливості здійснювати такий догляд.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер в м.Фару (Се та Сан-Педру) округ Фару, Португальська Республіка.

На день смерті чоловіка позивачки йому належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивачка здійснила перевезення тіла свого чоловіка із вказаної країни на територію України, де й здійснила його поховання в селі Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області. Крім того, позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк Оксани Василівни.

Крім позивачки, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла також відповідачка, яка є його дочкою від попереднього шлюбу, та на користь якої ОСОБА_3 склав заповіт.

Однак, позивачка вважає, що відповідачка має бути усунена від права спадкування як за законом, так і за заповітом, оскільки після укладення шлюбу з позивачкою ОСОБА_3 почав фактично проживати разом з нею в її будинку АДРЕСА_2 . Однак, його місце проживання було зареєстроване в зазначеному будинку, який належав йому на праві приватної власності. Відповідачка не надавала допомогу ОСОБА_3 , свідомо ухилялася від надання такої допомоги останньому,

Тому представник позивачки просить усунути відповідачку від права на спадкування прав та обов`язків, що відкрилися як спадщина після смерті ОСОБА_3 , а також стягнути з неї на користь позивачки судові витрати, понесені сплату судового збору та на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні позивачка (брала участь в режимі відеоконференції) та її представник, адвокат Гресько В.В. підтримали позовні вимоги з вище викладених підстав та просять ці вимоги задовольнити. При цьому представник позивачки також просить врахувати, що ОСОБА_3 було встановлено І -«Б» групу інвалідності 25.11.2016 року, а тому саме з цієї дати він перебував у безпорадному стані, а відповідачка не виконувала покладених на неї обов`язків щодо догляду свого батька. Крім того, на підставі нижченаведених показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що у період з грудня 2016 року по березень 2017 року відповідачка фактично не здійснювала догляд за своїм батьком, переклавши обов`язки на інших осіб. Вказана поведінка відповідачки переконливо свідчить про її ухилення від ненадання допомоги зазначеному спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані, та потребував допомоги саме від своєї дочки, тобто відповідачки, просив останню про таку допомогу, проте, не отримав її.

Відповідачка та її представник, адвокат Горин В. М. позов не визнали, вказавши, що існує дійсиний заповіт, складений спадкодавцем добровільно та при свідомості, на користь відповідачки, яка є його дочкою. Факт ухилення останньої від надання допомоги спадкодавцю не доведений жодними доказами. Зокрема, показання свідків, на які посилається позивачка та її представник, не можуть вважатися достовірними, оскільки ці свідки не мали постійного доступу до домогосподарства спадкодавця, їхні покази є суб`єктивними та ґрунтуються на припущеннях. У зв`язку з викладеним сторона відповідачки просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та, як наслідок, відмовити у стягненні з відповідачки судових витрат.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (актовий запис № 9) позивачка та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб 26.08.1994 року. У зв`язку з цим позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а. с . 24).

Згідно з витягами з історії хвороби № 939, 1603, наданих КНП «Отинійська районна лікарня» ОСОБА_3 з 02.06. по 19.06.2015 р., з 24.10. по 04.11. 2016 р. перебував на лікування в зазначеному закладі охорони здоров`я з діагнозами: стенокардія напруги, ФК Ш (дестабілізація 02.05. - 05.05. 2015р.); кардіосклероз дифузний та вогнищевий (нижній, задньо-базальний, нижньо-перегородковий ( 12.05.2015 р.); транзиторна ЕС-шлуночкова та з AV -вузла, ХСН-ПА, ФК-Ш зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка; стан після перенесеного церебрального ішемічного інсульту (28.07.2016 р.) в лівій гемісфері головного мозку; правобічна геміплегія; моторна афазія; дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., змішана з вестибуло-цефалгічним синдромом (а. с. 25, 27).

Відповідно до даних виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8973, наданою КНП «Коломийська центральна районна лікарня» ОСОБА_3 перебував на лікування в зазначеному закладі охорони здоров`я з 28.07. по 25.08. 2016 р. з діагнозом: гострий церебральний ішемічний інсульт в лівій гемісфері головного мозку; правобічна геміплегія; афазія (а.с.26).

Медичною довідкою про інвалідність (реєстраційний № 13296 2018, бланк «DGS/ASN/01/2009»), виданою 16.08.2018 року медичною комісією № 1, Центральним медичним об`єднанням Обласного управління охорони здоров`я Алґарве (Португальська Республіка), вищевказані захворювання ОСОБА_3 спричиняють інвалідність з постійним зниженням працездатності (а. с. 32).

Згідно з даними довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0789571, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1877 та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (№ НОМЕР_3 ), 25.11.2016 р. ОСОБА_3 встановлено І «Б» групу інвалідності на підставі загального захворювання, без переогляду (а. с. 28-30).

Згідно з даними паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд» 03.03.2017 року, а 08.06.2018 року - отримав дозвіл на проживання (№ НОМЕР_5 ) в Португальській Республіці як член родини громадянина Європейського Союзу (а. с. 33-35).

У відповідності до засвідчення (референтний номер: 130858589, основний номер: 988/22.0T8FAR), здійсненого 15.01.2024 року міським цивільним судом м. Фару - І-ї інстанції, ОСОБА_3 проживав у АДРЕСА_3 (а. с. 38).

У відповідності до даних свідоцтва про смерть № 873 за 2023 рік та свідоцтва, зареєстрованого за № 4774/2023, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану м. Фару (Се та Сан-Педру) округ Фару, Португальська Республіка, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год. 30 хв. в зазначеному місті та похований в с . Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 40).

Згідно з даними відповіді на адвокатський запит адвоката Греська В. В., наданої Управлінням соціального захисту 18.03.2024 року № 734/1608/24, заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, зареєстрованої 14.12.2016 р. за № 1453/9611, та рішення вказаного органу про призначення допомоги від 17.05.2017 р., ухваленого 26.12.2016 року (№ 806324), відповідачка ОСОБА_2 перебувала на обліку в зазначеному Управлінні як одержувач компенсаційної виплати з 14.12.2016 р. по 14.05.2017 р. за здійснення догляду за ОСОБА_3 як за особою з інвалідністю І-ї групи. Компенсація припинена на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 15.05.2017 року (а. с. 43-45, 47-49).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_3 , яку складено останнім 05.12.2016 року, яку за нього, на його особисте прохання та в його присутності підписала ОСОБА_8 . Згідно зі змістом цієї заяви ОСОБА_3 дав згоду, щоб за ним здійснювала догляд ОСОБА_2 . Ця заява зареєстрована в реєстрі за № 267 (а. с. 46).

У відповідності до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73965652, сформованого 15.09.2023 року приватною нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк Оксаною Василівною, після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 175/2023 (а. с. 53).

Згідно з даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 368996306, сформованої 07.03.2024 року, ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Дане спадкове майно складається із: житлового будинку («А»), загальною площею 47, 6 кв. м., житловою площею 17, 8 кв. м., майстерні («Б»), сараю («В»), вбиральні («Г»), вбиральні («4», «52), відмостки («ІІ» (а. с. 51)).

Відповідно до змісту заяви про прийняття спадщини № 412, поданої позивачкою вище вказаній приватному нотаріусу 15.09.2023 року, позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 (а. с. 80).

Крім того, згідно з даними заяви про прийняття спадщини № 413, поданої відповідачкою вказаній приватному нотаріусу 18.09.2023 року, відповідачка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 (а. с. 90).

Судом встановлено, що 10.12.2012 року секретарем Черемхівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області Тарантюк В. М. посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 . Цей заповіт зареєстровано в реєстрі за № 167. Згідно з даним заповітом ОСОБА_3 заповів все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на момент складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть йому у майбутньому, відповідачці (а. с. 94).

Свідок ОСОБА_6 , даючи свідчення, пояснив суду, що є сином позивачки, а померлий ОСОБА_3 був його вітчимом. З відповідачкою свідок не спілкується.

У 2016 року ОСОБА_3 переніс інсульт, після чого спілкуватися мовою він не міг. У зв`язку із даним захворюванням йому встановлено інвалідність. Свідок ОСОБА_6 ствердив, що проживав разом зі своїм вітчимом з грудня 2016 р. по березень 2017 р. В той період відповідачка як дочка хворого ОСОБА_3 не вчиняла жодних дій по догляду за своїм батьком, і за вказаний період спільного проживання цього свідка та ОСОБА_3 вона не з`явилась для здійснення догляду. Свідок ствердив, що до грудня 2016 року фактично він самостійно здійснював догляд за своїм вітчимом, хоча свідку в цьому також допомагав ОСОБА_10 , який є співжителем відповідачки.

Позивачка в той час перебувала за кордоном на роботі. В березні 2017 року ОСОБА_3 виїхав до позивачки в ОСОБА_11 , де покращився його фізичний стан. Також свідок ствердив, що колишня дружина ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та його онука ОСОБА_13 не відвідували хворого.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки та ОСОБА_3 . Стан здоров?я останнього погіршився у 2016 році, лікуванням останнього займався ОСОБА_10 та син хворого ОСОБА_6 . Відповідачка як дочка хворого ОСОБА_3 для здійснення догляду за ним з`являлася один чи два рази на тиждень за весь період хвороби ОСОБА_3 - з липня 2016 р. до березня 2017 р.

Свідок особисто іноді допомагала доглядати за ОСОБА_3 . Позивачка в той період перебувала в Португалії, куди згодом забрала ОСОБА_3 , однак, його загальний стан не покращився, він не розмовляв, в нього були проблеми з координацією рухів. Колишня дружина хворого ОСОБА_12 та внучка ОСОБА_13 не відвідували господарство ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідачки та колишньою дружиною ОСОБА_3 . ОСОБА_3 зловживав алкоголем і від цього переніс інсульт. До цієї хвороби ОСОБА_3 сторони були в хороших стосунках. Свідок припинила проживати з колишнім чоловіком приблизно з 1988 року. Після цього вони були в дуже неприязних стосунках. Інформацію про стан здоров?я ОСОБА_3 та інші дані про нього свідок отримувала від відповідачки.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою відповідачки та онукою ОСОБА_3 . Останній у 2016 році захворів та потрапив до лікарні, де свідок його відвідувала. ОСОБА_6 , який є сином позивачки, за весь час перебування ОСОБА_3 в лікарні відвідував хворого лише 1-2 рази. Сторони перебували в хороших відносинах до від`їзду позивачки та ОСОБА_3 за кордон. Це було до вказаної хвороби ОСОБА_3 . Свідок не часто відвідувала останнього за місцем його проживання в Україні, а найбільше в догляді за останнім допомагала її матір та її співжитель ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_3 та тіткою відповідачки.

У 2016 та 2017 роках вона відвідувала ОСОБА_3 під час свят. Після перенесеного інсульту ОСОБА_3 у лікарні відвідував брат позивачки та співжитель відповідачки ОСОБА_10 , а також сама свідок зі своїм чоловіком. На той час відповідачка не провідувала свого батька, належного догляду за ОСОБА_3 не було. Під час однієї із зустрічей з відповідачкою свідок поцікавилась, чому відповідачка не доглядає за своїм батьком, на що остання відповіла, що про її батька повинен піклуватися його пасинок ОСОБА_6 і в її допомозі немає потреби.

У період з грудня 2016 року по березень 2017 року відповідачка не надавала жодної фінансової чи іншої допомоги ОСОБА_3 та перебувала поза межами місця проживання батька.

Свідок припускає, що догляд за ОСОБА_3 здійснював не лише пасинок ОСОБА_6 , а й чоловік (співжитель) відповідачки.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено право на спадкування, яке відповідно мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Підстави усунення від права на спадкування передбачені статтею 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини шостої статті 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 27.03.2025 року, винесеній у справі № 756/10689/23, та 18.02.2025 року, винесеній у справі № 444/2061/23, виснував, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 року, винесеній у справі № 750/9209/20-ц, вказано, що частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що:

А) під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування;

Б) ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

В) для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Г) при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Д) що позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Отже, Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 стверджували, що відповідачка не відвідувала та фактично не здійснювала догляду за ОСОБА_3 , однак, їх пояснення не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами.

З долучених в обґрунтування позову доказів вбачається, що ОСОБА_3 дійсно мав вищевказані захворювання, потребував піклування та догляду, а останні роки свого життя провів у Республіці Португалія, де проживав разом з позивачкою.

Тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 не міг фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим потребував. стороннього догляду, допомоги та піклування.

Однак, під час розгляду даної справи судом не встановлено, що ОСОБА_3 потребував допомоги саме від відповідачки, адже в судовому засіданні встановлено, що з 2017 року до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тобто достатньо тривалий час, спадкодавець проживав у Португальській Республіці разом зі своєю дружиною (позивачкою). Відомості про перебування відповідачки в зазначеній країні та про реальну можливість надавати допомогу померлому ОСОБА_3 в суду відсутні.

Крім того, не доведено ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, на території України, тобто до 03.03.2017 року. Зокрема, стороною позивачки не доведено вчинення відповідачкою умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою відповідачки, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, не доведене умисну форму вини.

Таким чином, позивачкою та її представником не доведено одночасне настання наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, на підставі яких відповідачка як спадкоємиця могла би бути усунена від спадкування.

Інші доводи позивачки та її представника не впливають на встановлення вищевказаних умов, за наявністю яких особа може бути усунена від права на спадкування.

Враховуючи зазначене, в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачки на користь позивачки судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 15, 1216-1218, 1223, 1224, 1258, 1259, 1261 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_2 , який подано в її інтересах адвокатом Греськом Василем Васильовичем, про усунення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , жительку АДРЕСА_1 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Фару (Се та Сан-Педру) округ Фару, Португамльська Республіка (свідоцтво про смерть № 873 за 2023 рік), відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.05.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.