Єдиний унікальний номер: 378/238/25
Провадження № 2/378/265/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А. В.,

представників відповідача: Гуслякова М. М., Коломійця І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 з посиланням на те, що 23.02.2018 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у них не склалося, так як у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на подружнє життя. На даний час вони разом не проживають, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Позивач просить розірвати шлюб.

Позивач в судове засідання не прибув, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а. с. 25).

Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 до суду подав заяву про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та відзив на позовну заяву з додатками. В судовому засіданні зазначив, що шлюб між сторонами зареєстрований у Данії. Позивач та відповідач є громадянами ФРН та мають спільну адресу проживання в Німеччині і, відповідно, являються іноземними елементами. Останнє спільне місце проживання сторін - ФРН. Позивач та відповідач спільно не проживали в селищі Ставище Київської області. Проживаючи разом, за однією адресою в Німеччині, сторони мають спільний сімейний бюджет та майно, трудовлаштовані та сплачують відповідні податки за законодавством ФРН. Наведені доводи свідчать про те, що ця справа з іноземними елементами не підлягає розгляду в судах України, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю. Просить закрити провадження по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку представника ОСОБА_3 ..

Суд, заслухавши доводи представників відповідача, дослідивши подані письмові докази, вважає за наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 являються громадянами Федеративної Республіки Німеччина, шлюб між ними було укладено в Данії 23.02.2018 року (а. с. 5-9, 36-60).

У свою чергу, відповідач з 26.09.2022р. має зареєстроване місце проживання у Федеративній Республіці Німеччина, що стверджується перекладом з німецької мови на українську мову офіційної довідки про реєстрацію за місцем проживання для прописки та довідки про реєстрацію за місцем проживання відповідно до параграфа 18 абз. 2 Закону про реєстрацію громадян за місцем перебування та за місцем проживання (BMG) (а. с. 42-46).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Оскільки у справі, яка розглядається, сторони є громадянами ФРН, правовідносини, що виникли між ними, регулюються у тому числі і Законом України «Про міжнародне приватне право». Даний закон встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом ( п. 3 ч. 1 ст. 1, ст. ст. 75-77).

Згідно із ст. 55 Закону України «Про міжнародне приватне право» право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. Норми Сімейного кодексу України щодо розірвання шлюбу застосовуються у разі укладення шлюбу в Україні.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

За ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розірвання шлюбу між іноземцями здійснюється за законодавством України у тих випадках, коли подружжя спільно проживало на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території. У випадку відсутності такої ситуації правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

В ухвалі Верховного Суду України від 28.04.2025 року зазначено, що шлюб між сторонами зареєстрований в Данії. Позивач та відповідач є громадянами ФРН та мають спільну адресу проживання в Німеччині. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження участі у цій справі громадян України (а. с. 84-84 зв.).

Судом враховано, що звертаючись із позовом про розірвання шлюбу, позивач не надав доказів проживання подружжя в Україні, перебування відповідача на її території та його там проживання чи наявності у відповідача майна в Україні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони проживають за межами України і являються громадянами ФРН, мають спільну адресу проживання у вказаній державі, суд дійшов обгрунтованого висновку про неможливість розгляду даної справи за законодавством України, що узгоджується з положеннями ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне провадження у даній справі закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 255 ч. 1 п. 1, 258-261, 352-355, 497 ЦПК України, ст. ст. 55, 60, 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко