Номер провадження 2/404/2875/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 травня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, просив позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2013 року перебував у цивільних відносинах з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_4 .

Відносини між сторонами не склалися, спільно не проживають, господарство не ведуть.

Вказано, що відповідач після народження доньки залишила її з позивачем, повністю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки. Дитина постійно проживає разом з позивачем. ОСОБА_2 починаючи з дня припинення між ними відносин і до цього часу, життям дитини не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти.

Ухвалою судді від 06 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач та його представник, адвокат Мельник О.В. у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Позивач надав детальні пояснення по суті позову. Наполягав на позбавленні відповідача батьківських прав відносно дитини. Зауважив, що відповідач самоусунулась від виховання та утримання доньки, вона не піклується про фізичний та духовний розвиток, її навчанням. Дитина позбавлена материнського піклування вже багато років.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце судового розгляду, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача.

Представник третьої особи просив розглянути справу з урахуванням інтересів дитини.

Також у судовому засіданні, була заслухана думка дитини ОСОБА_3 , яка повідомила, що її вихованням займається бабуся, прабабуся та батько. ОСОБА_5 мати з ними не проживає, мамою вона називає бабусю. З матір`ю вона була би не проти іноді зустрічатися.

Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач з 2013 року проживав однією сім`єю з відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 .

Батьківство позивача підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 05 листопада 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 16 червня 2007 року за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 лютого 2017 року.

Довідкою від 11 грудня 2023 року, виданою головою квартального комітету № 13 підтверджується те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають: ОСОБА_6 батько, ОСОБА_7 мати, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_1 проживає без реєстрації.

Відповідно до довідки директора КЗ «Преображенська гімназія Кропивницької міської ради» від 13 грудня 2023 року № 548/01-12, ОСОБА_3 , 2014 року народження навчається в закладі з 01 вересня 2020 року. За час навчання в закладі класний керівник підтримувала зв`язок з батьком та бабусею. ОСОБА_8 зв`язку із освітнім закладом не підтримувала, батьківські збори не відвідувала, не цікавиться навчанням ОСОБА_9 .

Довідкою від 13 грудня 2023 року № 1946/01-12, виданою генеральним директором КНП «ЦПМСД № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» підтверджується те, що ОСОБА_10 перебуває під наглядом медичних працівників вказаної установи з народження. Декларація на медичне обслуговування дитини підписана з лікарем педіатром ОСОБА_11 . Піклуються дитиною, приводить дитину до лікаря на профілактичні огляди, проведення щеплень та під час хвороби, виконують призначення лікаря батько дитини та рідна бабуся. Мати дитини з нею не проживає, участі у вихованні та лікуванні не приймає.

За довідками КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» № 14 від 13 грудня 2023 року та б/н від 12 листопада 2023 року, ОСОБА_1 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

З Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що ОСОБА_1 на території України станом на 21 грудня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа підприємець з 22 листопада 2018 року. За даними податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, задекларована сума доходу за період з 01 січня 2023 року по 30 листопада 2023 року складає 398520 грн.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час підготовки відповідного висновку було встановлено, що малолітня ОСОБА_3 в співбесіді з працівниками управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради повідомила, що проживає з батьком та бабусею. Мати в її житті участі не бере, не спілкується з нею. Мати у письмовому поясненні, наданому у присутності працівників управління, підтвердила, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що є вчителем початкових класів КЗ «Преображенська гімназія Кропивницької міської ради» та вчила 4 роки ОСОБА_3 . До першого класу дитину привели бабуся та тато. Дитина називає бабусю мамою. Інформацією про матір дитини не володіє.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою та знає родину позивача років 13. Коли ОСОБА_14 був один рік мати пішла, жити окремо, після цього її ніколи не бачила. Дитиною займається позивач та його мати.

При вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить із того, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1статті 14Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27лютого1991року №789-ХІІ та в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19, зазначено, що «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України)».

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини 1статті 17 Закону України від 23 лютого2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини покладений базовий принцип забезпечення найкращих інтересів дитини (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року, «М.С. проти України» від 11.07.2017 року).

З практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, можливо виокремити такі складові елементи принципу «найкращі інтереси дитини»: між інтересами батьків і дітей має бути дотримано справедливої рівноваги, інтереси дітей за своєю важливістю переважають над інтересами батьків, в інтересах дитини є її розвиток у стійкому доброзичливому середовищі, у найкращих інтересах дитини є збереження її зв`язків із кровними батьками, втручання держави в сімейні стосунки повинно застосовуватися згідно із законом, мати легітимну мету, тобто захист інтересів дітей, і таке втручання повинно бути необхідним у демократичному суспільстві.

Вказані принципи мають враховуватися судами при вирішенні спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, в тому числі спорів про позбавлення батьківських прав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки зібраними по справі письмовими доказами підтверджується, що відповідач залишила на виховання батьку свою дочку. Відповідач не займається вихованням дитини, не утримувала її, не піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, не проявляла материнської турботи та уваги, не спілкувалася з нею в достатньому обсязі.

Суд також погоджується з висновком органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав.

Отже, на переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини якнайкраще відповідає інтересам останньої і є виправданим втручанням у сімейне життя та відповідає цілям, визначеним у статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідачем свідомо були обрані такі життєві умови, за яких її участь у вихованні дитини стала неможливою. Відповідач усвідомлювала, що не зможе достатньою мірою піклуватися про фізичний і духовний розвиток доньки, навчання, підготовки до самостійного життя. Відповідач обрала для себе окреме проживання, вона не обтяжена турботою про дитину, переклавши виконання всіх обов`язків на позивача та його матір. Відповідач самоусунулася і тривалий час не брала участі у вихованні дитини, не піклувалася про неї, не забезпечувала матеріально, не надавала необхідної підтримки як складової частини виховання, що підтверджується документами, складеними за місцем навчання, тобто незаінтересованими сторонніми особами.

Наведені обставини свідчать про ухилення відповідача у розумінні статті 164 СК України від виконання свої батьківських обов`язків.

Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим та дійшов висновку, що встановлені обставини свідчать про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При розподілі судових витрат вид виходить із положень статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12,81, 141, 258-259,263-265, 281-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, місцезнаходження: 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд.41.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова