Справа № 523/8329/24
Провадження №2/523/4369/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Моторного (Транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач 16.05.2024р. звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач 04.08.2020р., не маючи чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», р/н НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шкода», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, причинив механічні пошкодження. За зверненням потерпілого, МТСБУ було виплачене страхове відшкодування в розмірі 78 708,29грн. В зв`язку з чим, на думку позивача, до МТСБУ перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою. Крім зазначеної суми страхового відшкодування позивачем були понесені витрати в розмірі 1 550,00грн. внаслідок залучення аварійного комісара. Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовляється. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді 13.06.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2024р. позовні вимоги МТСБУ задоволені частково.

Ухвалою суду від 30.04.2025р. скасовано заочне рішення суду від 22.10.2024р. з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Направив до суду пояснення на позовну заяву в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що МТСБУ пропустило строк позовної давності, який на його думку розпочався до вимог за послуги аварійного комісару з 21.10.2020р. та за вимогами про відшкодування шкоди з 14.12.2020р., тобто з часу проведення таких виплат. Отже, відповідач стверджує, що позивач мав право на звернення до суду в строк до 21.10.2023р. та до 21.12.2023р. відповідно. Крім того, враховуючи, що відповідач має статус учасника бойових дій то в силу п.13.1. ст.13, п.п.38.2.1. п. 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування завданих ним збитків повинно було проводити МТСБУ у порядку, визначеному Законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 04.08.2020р. на вул. Семена Палія в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «ВАЗ 21093», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем марки «Шкода», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не забезпечив керуючий ним транспортний засіб діючим договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. В свою чергу, транспортний засіб марки «Шкода», р/н НОМЕР_2 був застрахований - поліс № ЕР/200406457.

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 04.09.2020р. (справа №523/12896/20) дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_1 , який порушив п.п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху.

Внаслідок зіткнення зазначених вище автомобілів, автомобіль марки «Шкода», р/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода спричинена зіткненням, відповідно до звіту №69551 від 14.09.2020р. склала 88 467,60грн.

МТСБУ, за зверненням потерпілої особи ОСОБА_3 на підставі наказу, з фонду захисту потерпілих, на користь потерпілої було відшкодоване в рахунок заподіяної ОСОБА_1 шкоди в розмірі 78 708,29грн. Оплату було проведена на р/р ТОВ «КРКА Україна», зазначеного потерпілою особою у заяві про страхове відшкодування на підставі платіжного доручення №2545770 від 14.12.2020р.

Такі відшкодування відповідають вимогам п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ.

За послуги аварійного комісара позивачем було сплачено 1550,0грн., які просить стягнути позивач з відповідача.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Право МТ СБУ на регресну вимогу до водія ТЗ, який спричинив ДТП, який не застрахував свою відповідальність, також регламентується п.38.2.1. ст. 38 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004р.

Отже, здійснивши оплату страхового відшкодування потерпілій особі, до МТСБУ перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі сплаченої суми.

Втім, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 1 550,20,00 грн. не можуть бути покладені на відповідача виходячи з вимог п.п. 34.2., 34.3. ст.34 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004р., якими регламентовано обов`язок страховика (МТСБУ) направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків на протязі 10 днів з дня отримання повідомлення. Якщо страховик (МТСБУ) не забезпечив участі свого представника у визначені причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоду. І лише в цьому випадку страховик (МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги що дії відповідача у скоєнні ДТП є протиправними та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із завданням матеріальної шкоди власнику транспортного засобу марки «Шкода», р/н НОМЕР_2 , з урахуванням того що до МТ СБУ перейшло право зворотної (регрес) вимоги завданої шкоди, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте з урахуванням зазначеного вище мотивування, підлягають задоволенню частково.

Щодо заперечень відповідача.

Так, згідно п. 13.1. ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону № 1961-IV).

З наданих відповідачем доказів слідує, що він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 01.06.2023р.

Як встановлено судом та зазначено у даному рішенні дорожньо-транспортна пригода між автомобілем, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем, під керуванням ОСОБА_3 мало місце 04.08.2020р.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 станом на час ДТП (04.08.2020р.) мав статус учасника бойових дій, матеріали справи не містять та такі не надані суду з його боку.

Відтак, твердження відповідача про відсутність підстав для відшкодування ним завданої матеріальної шкоди є безпідставні.

Щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, заявленого ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У виниклих між сторонами правовідносинах, враховуючі підстави та предмет заявлених позовних вимог, слід дійти висновку, що перебіг строку позовної давності у МТСБУ задля пред`явлення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_1 розпочався з часу проведення ними регламентної виплати на користь потерпілої особи, зокрема з 14.12.2020р. Отже, за загальним правилом строк позовної давності закінчився 14.12.2023р. З позовною заявою МТСБУ до ОСОБА_1 звернулося 16.05.2024р., тобто з пропуском визначеного законом трирічного строку позовної давності.

Водночас, п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи конструкцію норми п.12 Перехідних та прикінцевих ЦК України а саме «строки…продовжуються на строк дії такого карантину» можна зробити логічний висновок, що продовження не є ані перериванням, ані зупиненням, а тому строк позовної давності обраховується у звичайному порядку, а от, якщо завершення такого строку відбудеться в період дії карантину, то строк, який завершився продовжується і продовжується виключно на період карантину і після закінчення карантину такий строк не відновлюється і не рахується спочатку.

Отже, всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640 св 21).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Востаннє дію карантину через COVID-19 було продовжено до 30 червня 2023 року постановою КМУ від 25 квітня 2023 року №383. Тобто, з 1 липня 2023 року дію карантину через COVID-19 зупинено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності у рамках даної справи щодо відшкодування шкоди, що розпочався в грудні 2020, не закінчився в грудні 2023 року, оскільки трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

З огляду на наведене, суд вважає, що МТСБУ не пропустило строку позовної давності, відтак не втратило право на звернення до суду за захистом порушених прав.

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що відповідач є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору, судовий збір з нього не стягується.

На підставі ст.ст.1191 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Моторного (Транспортне) страхового бюро України - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (Транспортне) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 78 708,29грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 травня 2025р.

Суддя