Справа № 129/3250/24
Провадження № 22-ц/801/1346/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокуСправа № 129/3250/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

Рішення ухвалив суддя Дєдов С. М.

Рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження у м. Гайсин Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення 10 грудня 2024 року,

Встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2024 року і до закінчення навчання у Вінницькому Національному технічному університеті, 30 червня 2028 року.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому в них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 , який перебуває на її утриманні та з 01 вересня 2024 року навчається у Вінницькому Національному технічному університеті, на 1-му курсі денної форми навчання (контракт) на факультеті інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії (ФІТКІ), у зв`язку з цим щомісячно потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню повнолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «ПО «Партнер» м. Київ та на утриманні нікого немає, чим порушує права свого повнолітнього сина ОСОБА_1

10 грудня 2024 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2024 року і до закінчення навчання у Вінницькому Національному технічному університеті, 30 червня 2028 року.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року змінені позовні вимоги задоволено повністю.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2024 року і до закінчення навчання у Вінницькому Національному технічному університеті, 30 червня 2028 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу 3000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього судового збору в сумі 1211,20 грн.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що відповідач являючись інвалідом 2-ї групи, в порядку п. 6 ст. 141 ЦПК України та п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач рішення суду першої інстанції по суті спору не оскаржує і позивач апеляційної скарги не подавала. Таким чином, апеляційний перегляд здійснюється виключно в оскаржуваній відповідачем частині, що стосується стягнення з нього судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційний суд виходить із презумпції правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , на користь позивача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 22 жовтня 2024 року, і до закінчення навчання у Вінницькому національному технічному університеті 30 червня 2028 року, у примусовому порядку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, помилково дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача, на користь держави судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України.

З оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц , КЦС Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 726/490/21.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи з 20 серпня 2019 року та довічно, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 61).

При цьому, відповідачем до заяви про часткове визнання позовних вимог додано виписку з акту огляду МСЕК від 24 травня 2019 року, про призначення ОСОБА_1 другої групи інвалідності, загального захворювання, безтерміново (а. с. 34).

Проте, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно стягнув судовий збір з відповідача, який є особою з інвалідністю II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Таким чином, оскільки відповідач є особою з інвалідністю другої групи, він звільнений від сплати судового збору на підставі вищенаведених положень Закону України «Про судовий збір», тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема порушення норм процесуального права.

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1211,00 грн має бути компенсовано за рахунок держави, а не за рахунок відповідача, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн. судового збору скасувати.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1211,00 грн. судового збору за подану до суду першої інстанції позовну заяву ОСОБА_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин