ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 333/10501/14-ц

провадження № 61-14382св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Сердюка В. В.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,

третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2023 року в складі колегії суддів Бєлки В. Ю., Дашковської А. В., Кримської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 квітня 1998 року позивачка виїхала для роботи та проживання до Сполучених Штатів Америки (далі - США), де проживала на час подання позову у цій справі. Вона є дочкою ОСОБА_4 , яка померла у 2003 році, та ОСОБА_5 , який помер у 2004 році.

Влітку 2014 року позивачка дізналася про те, що її батьки померли, після їх смерті залишилося спадкове майно - трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Батьки позивачки проживали разом з її братом - ОСОБА_2 , тому останній фактично прийняв спадщину.

ОСОБА_1 не прийняла спадщину після смерті своїх батьків у встановлений законом строк, оскільки постійно знаходилася у США, звідки не виїжджала та не була повідомлена про смерть батьків.

ОСОБА_1 просила суд визнати причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною та надати їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори після смерті батьків - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справа судами розглядалася неодноразово.

Короткий зміст судових рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батьків - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом двох місяців з моменту набрання цього рішення законної сили.

12 січня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У заяві ОСОБА_3 зазначала, що відповідач у цій справі, її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому вона як дружина померлого є його правонаступником та подала вказану заяву в своїх інтересах та інтересах дітей, які також є спадкоємцями відповідача.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2022 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2023 року прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - адвоката Рогави І. Т. на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року, залучено ОСОБА_3 як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2 , справу призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2023 року про призначення справи до розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що заочне рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Проживання позивачки у США, відсутність Інтернету на початку 2000-х років, а також необізнаність про факт смерті батьків протягом більш ніж 10 років не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивачка не надала доказів існування таких обставин та труднощів. Сам факт проживання позивачки закордоном не свідчить про неможливість своєчасного прийняття нею спадщини, шляхом направлення відповідної заяви до нотаріальної контори поштою, або шляхом звернення до консульської установи України, тому суд апеляційної інстанції вказав, що місцевий суд зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2023 року та направити справу на новий розгляд до Запорізького апеляційного суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 2-1625/1997 (провадження № 61-6331св18), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 522/17925/16.

Також у касаційній скарзі заявниця посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що апеляційним судом справу розглянуто за її відсутності, оскільки її належним чином не повідомлено про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції призначив розгляд справи на 06 вересня 2023 року о 10 год 30 хв у приміщенні Запорізького апеляційного суду, однак належним чином не повідомив її про дату, час і місце розгляду справи. У призначений час (06 вересня 2023 року о 10 год 30 хв) розгляд справи апеляційним судом не відбувся, оскільки у м. Запоріжжі у цей час було оголошено сигнал «Повітряна тривога». Згідно із журналом судового засідання розгляд цієї справи розпочався о 12 год за відсутності учасників справи. Апеляційний суд не повідомляв учасників справи, зокрема заявницю чи її представника, про дату час і місце розгляду цієї справи, а саме 06 вересня 2023 року о 12 год.

Інші учасники справи не скористались правом подання відзиву на касаційну скаргу.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд встановили, що відповідно до копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 17 червня 1997 року, виданому на ім`я ОСОБА_6 , та візи № НОМЕР_2 , остання 28 квітня 1998 року виїхала за кордон та прийнята на тимчасовий консульський обліку в Генконсульстві України в Нью-Йорку (США).

Батьками позивачки ОСОБА_7 були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Визначений ОСОБА_1 у цій справі відповідачем ОСОБА_2 був братом позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 11 грудня 2014 року (актовий запис № 4996), місце смерті: м. Запоріжжя, місце реєстрації: Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Відповідно до інформації, наданої державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заводилася спадкова справа № 937/2003.

Із заявою до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом у встановлений строк 14 листопада 2003 року звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4. У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначив, що спадкоємцями після ОСОБА_4 є він (син спадкодавиці) та ОСОБА_5 (чоловік спадкодавиці). 20 липня 2011 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 11 грудня 2014 року (актовий запис № 307), місце смерті: м. Запоріжжя, місце реєстрації: Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

З копії спадкової справи № 481/2004, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за законом у встановлений законом строк 05 липня 2004 року звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4. У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначив, що інших спадкоємців, крім нього, після смерті ОСОБА_5 немає. 20 липня 2011 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка залучена правонаступником відповідача у цій справі ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2023 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується «процесуальна» справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 06 липня

2010 року у справі «Стар Кейт Епілекта Гевмата та інші проти Греції» (Star Cate Epilekta Gevmata and other v. Greece), заява № 54111/07)).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) враховує, що одним із елементів права на суд (крім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип «рівної зброї» («equality of arms»), за яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента. Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення від 27 жовтня 1993 року у справі «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beher B.V. v. The Netherlands), заява № 14448/88; від 23 жовтня 1996 року у справі «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland), заява № 17748/91)).

Право може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 березня 2000 року у справі «Дюлоранс проти Франції» (Dulaurans v. France), заява № 34553/97; від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії» (Donadze v. Georgie), заява № 74644/01)).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van De Hurk v. The Netherlands), серія A № 288)).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією із засад судочинства, яка застосовується

з дотриманням принципу верховенства права, змагальності сторін та свободи

в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, та конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення у правах за допомогою правосуддя,

яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Реалізація конституційних прав на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження судового рішення здійснюється відповідно до процесуальних норм, зокрема ЦПК України. За змістом частини третьої статті 2 ЦПК України основними принципами цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи

у визначеному цим Кодексом порядку (частина п`ята статті 4 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи

в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених

статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи

у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

У пункті 1 частини другої статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд після відкриття судового засідання має надати оцінку усім відомим йому обставинам

і причинам неявки учасників справи, відтак вирішити питання щодо наявності підстав для відкладення розгляду справи з дотриманням балансу процесуальних гарантій розумності строків розгляду справи судом та забезпечення прав особи на судовий захист і участь у своїй справі, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, рівності всіх учасників перед законом і судом (постанови Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі № 757/45174/20-ц, провадження № 61-13218св22; від 17 січня 2024 року у справі № 2-2823/11, провадження № 61-6430св23).

У справі, яка переглядається, судове засідання апеляційного суду було призначено на 06 вересня 2023 року о 10 год 30 хв. у приміщенні Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Железняк В. К., який в інтересах позивачки, серед інших процесуальних дій, отримав 02 серпня 2023 року копію апеляційної скарги (том. 2, а. с. 204), ініціював вирішення питання щодо відводу складу суддів (том 2, а. с. 210-211). Матеріали справи не містять доказів припинення представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом Железняком В. К.

Згідно з довідкою про доставку електронного документа від 14 серпня 2023 року (том 2, а. с. 223) судову повістку про виклик до апеляційного суду на 06 вересня 2023 року на 10 год 30 хв адвокату Железняку В. К. надіслано до його електронного кабінету. Документ доставлено 14 серпня 2023 року (час доставки 18:26:25).

Повідомлення про дату, час і місце розгляду справи представника Сазонової В. Ю. свідчить про виконання апеляційним судом вимог процесуального законодавства щодо повідомлення учасника справи про її розгляд на 06 вересня 2023 року о 10 год 30 хв у приміщенні Запорізького апеляційного суду.

З матеріалів справи відомо, що розгляд справи у приміщенні Запорізького апеляційного суду 06 вересня 2023 року о 10 год 30 хв не відбувся, оскільки перед початком призначеного судового засідання в місті Запоріжжя пролунали вибухи і в цей час було оголошено сигнал «Повітряна тривога», що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Книш С. В. (том 2, а. с. 237).

Разом із тим, 06 вересня 2023 року Запорізький апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_3 , заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року у цій справі скасував та ухвалив нову постанову, якою відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому згідно із журналом судового засідання розгляд цієї справи розпочався о 12 год за відсутності учасників справи.

Суд апеляційної інстанції не повідомляв учасників справи, зокрема заявницю чи її представника, про інші дату, час і місце розгляду цієї справи, а саме 06 вересня 2023 року о 12 год.

У справі, яка переглядається, 06 вересня 2023 року ще до початку судового засідання у місті Запоріжжя (Запорізька територіальна громада) тривав сигнал «Повітряна тривога», про початок якої було оголошено о 07 год 54 хв, а сигнал «Відбій повітряної тривоги» - о 12 год 44 хв, що підтверджується, зокрема, інформацією з веб-сайту «Карта Надзвичайних Ситуацій» (https://alarmmap.online/region/zaporizka-oblast/zaporizkyy-rayon/zaporizka-terytorialna-hromada/air/).

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах - бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня

2017 року № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу «Увага всім» та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі - сигнал «Повітряна тривога»).

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05 серпня 2022 року № 23).

Відповідно до наведених норм суди запровадили локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал «Повітряна тривога» та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, в якій на початку судового засідання оголошено сигнал «Повітряна тривога», суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та враховувати те, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Обставини оголошення сигналу «Повітряна тривога» у певному регіоні необхідно вважати загальновідомими, тобто такими, що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин (постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 2-2823/11, провадження № 61-6434св23).

Отже, доводи касаційної скарги про те, що розгляд справи було проведено під час сигналу «Повітряна тривога» знайшли підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Ураховуючи наявність у сторони позивачки об`єктивних і поважних причин, за яких представник позивачки не зміг з`явитися до суду, так само, як і подати клопотання про відкладення судового розгляду саме з причин оголошення сигналу «Повітряна тривога», Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про те, що розглядаючи справу 06 вересня 2023 року, апеляційний суд мав вирішити питання про відкладення розгляду справи, застосовувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад цивільного судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 466/1445/21, провадження № 61-18328св23; від 26 лютого 2025 року у справі № 752/8937/24, провадження № 61-16567св24.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним завершення апеляційного перегляду справи у судовому засіданні 06 вересня 2023 року за відсутності позивачки та/або її представника, які мали об`єктивні перешкоди для явки в судове засідання через оголошення сигналу «Повітряна тривога», що свідчить про неналежне виконання апеляційним судом обов`язків із забезпечення всебічності, повноти і справедливості судового розгляду.

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь у ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але

й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (Trudov v. russia, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналогічні висновки щодо проведення судового розгляду справі під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» викладені у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 369/2256/20 (провадження № 61-8690св23).

З урахуванням наведеного Верховний Суд виснує, що встановлені обставини обмеження права позивачки та її представника на участь в апеляційному перегляді цієї справи є достатньою підставою для скасування постанови Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2023 року.

Відповідно пункту 5 до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Оскільки розгляд справи не закінчено, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачВ. В. Сердюк

СуддіВ. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська