Справа № 489/5052/18
Провадження №2/489/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представниці відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою

встановив.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який був замінений на належного відповідача ОСОБА_2 , відповідно до часток кожного. Мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруджень на підставі договору дарування від 25.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В.В. Відповідачу належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруджень на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 13.03.1974 року. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.11.2016 року за № 1036, житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами (літ. А загальною площею 91,6 кв.м, літ. Ж-1, И,И-1, №3, №6) по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , надано нову адресу АДРЕСА_2 , все інше майно залишається за адресою: АДРЕСА_1 . Також у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка за вказаною адресою, проте сторони не можуть самостійно дійти згоди щодо порядку користування неприватизованою земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 14.09.2018, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.09.2018, витребувано докази.

Ухвалою суду від 29.11.2018, призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.02.2019, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.04.2019, прийнято суддею Румянцевою Н.О., справу до провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.07.2019, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.11.2019, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.08.2020, замінено неналежного відповідача та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.10.2020, призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.06.2021, відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про поновлення розгляду справи та направлено варіанти порядку користування земельною ділянкою запропонований ОСОБА_2 для врахування при проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25.10.2021, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.12.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.02.2023, призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.09.2023, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 18.01.2024, призначено по справі додаткову судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.02.2024, виправлено описку в ухвалі про призначення додаткової судової експертизи.

Ухвалою суду від 31.01.2025, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що раніше 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 08.09.1976 року, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 08.09.1976 року за реєстровим № 6750; інша 1/2 частки - належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва по справі № 2-33 від 13.03.1974 року.

Ухвалою народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 02.06.1975 по справі № 2-466/1975, затверджено мирову угоду між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про поділ будинку АДРЕСА_1 та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено наступне: рішенням народного суду Ленінського району від 31.05.1975, проведено поділ будинку АДРЕСА_1 та визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками ОСОБА_8 . При виконанні вказаного рішення, сторони уклали мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_6 передано: вбиральню; сарай; водопровідну колонку; погріб; половину криниці; басейн; замощення з додаванням 50 см. земельної ділянки, хвіртку. ОСОБА_7 передано 80 кв.м. земельної ділянки від співвласника. Ця мирова угода оформлена актом судового виконавця, підлягає затвердженню, оскільки вимоги Закону не протиріч ять.

Згідно договору дарування від 17 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 803, ОСОБА_5 передав у власність, а ОСОБА_9 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруджень, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 25 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1269, ОСОБА_9 передала у власність ОСОБА_4 належну їй 1/2 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруджень АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1036 від 25 листопада 2016 року, житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 загальна площа 91,6 кв. м., літ. Ж-1, И, И1, №№3,6), який належить ОСОБА_4 надано нову адресу: АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.04.2020 року, право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 13.03.1974 року по справі № 2-33/74; витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1036 від 25.11.2016 року; технічного паспорту від 20.09.2017 року; рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019 року по справі № 489/7867/18.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13.04.2020 року, право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 1036 від 25.11.2016 року; договору дарування від 25.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Валієвою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 1269.

Відповідно до довідки Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 25.07.2018 року за вих. № 01-425 д, інформація щодо передачі у власність ОСОБА_4 земельних ділянок на території м. Миколаєва в управлінні земельних ресурсів Миколаївської міської ради за період з 1992 року по 2018 рік - відсутня.

Норми права та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду.

Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно висновку експерта № 115-149 е від 18.08.2021, експертом пропонується один варіант порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням фактичних розмірів земельної ділянки та теперішній час.

Вхід (в`їзд) літ. № 7 на земельну ділянку залишається в особистому користуванні ОСОБА_4 .

Вхід (в`їзд) літ. № 8 на земельну ділянку залишається в особистому користуванні ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 виділяється частина земельної ділянки, загальною площею 250,70 кв. м., з частиною житлового будинку лі. А, загальною площею 95,1 кв. м. і господарськими спорудами: гараж з оглядовою ямою літ. И; підвалом літ. Ипд; замощення літ. І; водяна колонка літ. № 6, огорожа літ. № 5; ворота літ. № 7 виділенням за точками по лінії земельних ділянок: 2, 3, 4, 5, 14, 13, 12, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

Загальна площа наданої земельної ділянки становить 250,70 кв. м., що менше від ідеальної частки на 45,865 кв. м., та менше на 5,3 кв. м. від первинного встановленого порядку користування земельною ділянкою станом на 23.07.1975.

ОСОБА_2 виділяється частина земельної ділянки, загальною площею 342,43 кв. м., з частиною житлового будинку літ. А, загальною площею 36,5 кв. м. і господарськими спорудами: вбиральня літ. Г; навіс літ. К; душ літ. О; сарай літ. Х; тамбури до літньої кухні літ. б, б-2; басейн літ. № 1, хвіртка літ. № 8, замощення літ. І з виділенням за точками по лінії земельних ділянок: АДРЕСА_3 , 2, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , 14, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

Загальна площа наданої земельної ділянки становить 342,43 кв. м., що більше від ідеальної частки на 45,865 кв. м., та менше на 7,43 кв. м. від первинного встановленого порядку користування земельною ділянкою станом на 23.07.1975.

Запропонований варіант виділу земельної ділянки можливий за умови обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать.

Згідно висновку експерта № 24-660 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.01.2025, враховуючи вимоги нормативно-правових актів та щільну забудову земельної ділянки встановлено, що визначити варіанти порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 (з урахуванням земельної ділянки АДРЕСА_2 ), відповідно до ідеальних часток, порядку користування, що склався та побажань співвласників, технічно не можливо. При цьому визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 (з урахуванням земельної ділянки АДРЕСА_2 ), з урахуванням вимог нормативно-правових актів, побажань співвласників та порядку користування, що склався на момент проведення експертизи, технічно можливо з відступом від ідеальних часток.

Експертом надано два варіанта визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Відповідно до першого варіанту згідно порядку користування, що склався наближений до ідеальних часток та відповідає бажанням ОСОБА_11 :

ОСОБА_11 з часткою користується земельною ділянкою площею 254,1 кв.м. в тому числі: в особистому користуванні під будівлями 146,9 кв.м. в тому числі, під житловими будівлями 95,1 кв.м., під господарськими будівлями та спорудами 51,8 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом 107,2 кв.м.

Відповідач ОСОБА_2 з часткою користується земельною ділянкою 345,9 кв.м. в тому числі: в особистому користуванні під будівлями 124,5 кв.м. в тому числі під житловими будівлями 52, 2 кв. м.; під господарськими будівлями та спорудами 72,3 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом 221,4 кв.м.

Наданий варіант порядку користування земельною ділянкою не відповідає ідеальним часткам.

Різниця площі земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні співвласників у зрівняні з ідеальними частками становить:

- у позивача ОСОБА_11 фактично у користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 254,1 кв. м. (42/100), що на 45,9 кв.м. (8/100) менша ідеальної частки 300 кв.м. (50/100);

- у відповідача ОСОБА_2 фактично у користуванні знаходиться земельна ділянка площею 345,9 кв.м. (58/100), що на 45,9 кв.м. більше ідеальної частки 300 кв.м. (50/100).

Ділянка загального користування по варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою відсутня.

Прохід (проїзд) на земельну ділянку для позивача здійснюється через існуючі ворота з хвірткою № 7 біля лівої бокової межі з боку

АДРЕСА_6 на земельну ділянку для відповідача здійснюється через існуючі ворота з хвірткою № 8 біля правої бокової межі з боку АДРЕСА_1 .

Відповідно до другого варіанту згідно порядку користування, що склався наближений до ідеальних часток та відповідає бажанням ОСОБА_2 .

ОСОБА_11 з часткою пропонується у користування земельна ділянка площею 311,2 кв.м. в тому числі: в особистому користуванні під будівлями 146,9 кв.м. в тому числі під житловими будівлями 95,1 кв.м., під господарськими будівлями та спорудами 51,8 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом 164,3 кв. м.

ОСОБА_2 з часткою користується земельною ділянкою 288,8 кв.м. в тому числі: в особистому користуванні під будівлями 124,5 кв.м. в тому числі під житловими будівлями 52, 2 кв. м.; під господарськими будівлями та спорудами 72,3 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом 164,3 кв.м.

Різниця площі земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні співвласників у зрівняні з ідеальними частками становить:

- у позивача ОСОБА_11 пропонується у користування знаходиться земельна ділянка загальною площею 311,2 кв. м. (52/100), що на 11,2 кв.м. (2/100) більше ідеальної частки 300 кв.м. (50/100);

- у відповідача ОСОБА_2 пропонується у користування знаходиться земельна ділянка площею 288,8 кв.м. (48/100), що на 11,2 кв.м. меньше ідеальної частки 300 кв.м. (50/100).

Прохід (проїзд) на частини земельних ділянок для обох співвласників здійснюється через існуючи ворота з хвірткою № 7 біля лівої бокової межі з боку АДРЕСА_1 та через існуючі ворота з хвірткою № 8 біля правої бокової межі з боку АДРЕСА_1 .

Представник позивачки у судовому засіданні зазначив, що позивачка погоджується на перший варіант визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , зазначений у висновку експерта № 24-660 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.01.2025.

Представниця відповідачки у судовому засіданні зазначила, що відповідачка погоджується на другий варіант визначення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , зазначений у висновку експерта № 24-660 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.01.2025. Пояснила, що на спірній земельній ділянці є лише два проходи (проїзди): перший це хвіртка, другий ворота. При першому варіанті додаткової експертизи, яка графічно зображена на Додатку № 1, позивачці відходять ворота, а відповідачі хвіртка. Побудувати новий проїзд технічно для відповідачка немає можливості. Через те, що у відповідачки у користуванні залишається лише хвіртка, останній не зрозуміло, яким чином буде здійснюватися проїзд на її територію, якими воротами вона буде користуватися, як буде здійснюватися доступ до її будинку великих машин, таких як протипожежний транспорт, або вантажний автомобіль для вивозу меблів, тощо.

Допитана у судовому засідання експертка ОСОБА_12 , суду пояснила, що для під`їзду до будинку передбачені двосмугові проїзди заввишки не менше 5,50 м., або одно смугові заввишки не менше 3,50 м. У зв`язку з чинними забудовами, нею надано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. Проте, кожен з варіантів не відповідає нормам ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування та забудова територій». Розробити інші варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_7 технічно неможливо у звязку з щільною забудовою земельних ділянок господарськими будівлями і спорудами.

З 01.10.2019 року набули чинності нові будівельні норми - ДБН Б.2.2- 12:2019 Планування та забудова територій, які, серед іншого, регулюють і питання відстаней між будинками, будівлями та спорудами як на власній, так і на сусідніх ділянках, відстаней до меж ділянок, протипожежних розривів тощо.

Згідно п. 6.1.27, 6.1.32 Для під`їзду до будинків житлових груп, установ і підприємств обслуговування, торгових центрів слід передбачати двосмугові проїзди завширшки не менше 5,5 м, а до окремо розташованих будинків - односмугові проїзди завширшки не менше 3,5 м. Граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 м2 для блокованої забудови і не менше 500 м2 для індивідуальної житлової забудови.

Згідно п.6.1.41 при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення.

Відповідно до п. 15.3.1, для пожежних автомобілів слід передбачати проїзди завширшки не менш ніж 3,50 м.

З додаткової судової земельно-технічної експертизи від 24.01.2025, вбачається, що ані при першому, ані при другому варіанті висновку експерта протипожежний або інший габаритний транспорт не проїде до будинку з господарськими будівлями та спорудами, які належать ОСОБА_2 , чим порушуються норми ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування та забудова територій».

При дослідженні графічних зображень варіантів № 1 та № 2 порядку користування земельною ділянкою, встановлено, що у другому варіанті більша частина земельної ділянки залишається у загальному користуванні сторін, позбавляє сторін можливості відокремити їх частки домоволодіння, що фактично не вирішує дійсний спір по суті.

Враховуючи те, що взаємної згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами не досягнуто, із запропонованих судовим експертом варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою не визначено жодного варіанту з виділом ідеальних часток які належать сторонам та врахуванням норм та вимог стандартів безпеки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено «29» травня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева