ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3122/25 Справа № 932/995/24 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сустав Наталія Валеріївна,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

06.02.2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди, в якому позивач просив стягнути з відповідачки сплачені раніше аліменти за період з 02.07.2021 року по 06.09.2023 року у сумі 127 420, 04 грн. а також компенсацію моральної шкоди за період з 06.02.2016 року по 13.11.2023 року в розмірі 100 411, 3 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

06.01.2025 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сустав Наталія Валеріївнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що аліменти підлягають стягненню у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Дії відповідачки були недобросовісними, оскільки вона завжди знала, хто є батьком дитини.

Посилаючись на судову практику у подобних спорах просить апеляційну скаргу задовольнити.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гусаров Владислав Олександрович надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Позивач сплачував аліменти не добровільно, а за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2021 року, а тому він має право лише на поворот виконання рішення. Під дію статті 1215 ЦК України, він не підпадає.

Відповідачка діяла в інтересах дитина, яка й є власником отриманих коштів.

Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представниця позивача ОСОБА_1 адвокат Сустав Н.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Гусаров В.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

24.09.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, актовий запис №573.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 22.12.2023 ОСОБА_1 у період з 15.08.2016 по 06.02.2019 перебував у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2021 стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи із 02.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення на даний час чинне.

Рішення про стягнення аліментів виконувалося державним (ВП №67811096 відкрито 10.12.2021) виконавцем шляхом звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 (постанова від 23.12.2021).

Згідно довідки роботодавця боржника ГУНП в Дніпропетровській області в межах виконавчого провадження №67811096 за період з 01.12.2021 по 06.09.2023 із заробітної плати ОСОБА_1 відраховано 127 420,04 грн.

Постановою державного виконавця від 13.09.2023 виконавчий лист повернуто ОСОБА_2 на підставі заяви останньої.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2023 задоволено позов ОСОБА_5 , визнано останнього батьком ОСОБА_4 та винесено зміни у відповідний актовий запис. Рішення суду ґрунтується на висновку судової молекулярно-генетичної експертизи.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Як встановлено судом першої інстанції аліменти у розмірі 127 420,04 грн. позивач сплатив не добровільно, а при в ході виконання рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2021 року.

У цьому випадку не має значення діяла відповідачка добросовісно чи не добросовісно, оскільки недобросовісність набувача має значення лише при добровільної виплаті платником аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції цілком законно відмовив у стягненні безпідставно набутих коштів.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Позивач обґрунтував право на отримання компенсації моральної шкоди тим, що він три роки перебував у догляді за дитиною до трьох років, піклувався про дитину та дізнався, що дитина походить від іншого чоловіка.

Але в обґрунтуванні позивача зовсім нічого не має, що він отримав моральні страждання, оскільки відшкодовуються саме вони.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сустав Наталія Валеріївна залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 27.05.2025 року.

Судді: