ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/374/24 Номер провадження 22-ц/814/1958/25Головуючий у 1-й інстанції Лідовець Т. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

22 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління ДПС у Полтавській області про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів

за апеляційною скаргою Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року, суд

в с т а н о в и в:

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання права мирного володіння майном, припинення дій, які здійснюють невиправдане втручання у право мирного володіння майном та визнання незаконними дій представників позивача за первісним позовом, прийнято до розгляду.

Об`єднано в одне провадження первісний позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління ДПС у Полтавській області про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів та зустрічний позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання права мирного володіння майном; припинення дій, які здійснюють невиправдане втручання у право мирного володіння майном, та визнання незаконними дій представників позивача за первісним позовом.

Ухвала мотивована тим, що розгляд первісного позову взаємопов`язаний з розглядом зустрічного позову, оскільки вони виникають з приводу одних правовідносин, їх спільний розгляд є доцільним.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Волошин Сергій Михайлович.

Колегія суддів, розглянувши вказану апеляційну скаргу, приходить до висновку, що передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою відсутні по наступних підставах.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, зокрема, щодо закриття провадження у справі.

Системне тлумачення положень частини першої статті 353 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та інші), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та інші).

Законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі (пункт 15 частини першої статті 353 ЦПК України).

Отже, ухвали суду першої інстанції про прийняття зустрічного позову до розгляду та об`єднання в одне провадження первісний позов із зустрічним позовом не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до ухвалення судового рішення по суті спору й окремо від цього рішення.

Оскарження таких ухвал в апеляційному порядку можливе лише разом з судовим рішенням по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

В ухвалі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягти.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою та запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. UnitedKingdom, заява 8225/78, § 57, від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v.France, заява 29731/96, § 96).

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентується процесуальним законом.

Звертаючись із апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може виступати самостійним об`єктом апеляційного оскарження, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункту 4 частини п`ятої статті 357 цього Кодексу.

Так, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від29 січня 2020 року у справі № 127/13362/13-ц (провадження 61-14123св19); від 15 квітня 2020 року у справі № 757/30485/19 (провадження 61-3648ск20); від 22 лютого 2021 року у справі № 720/2072/19 (провадження 61-2157ск21).

За таких обставин, апеляційна скарга представника Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Волошина Сергія Михайловича на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року підлягають поверненню апелянту.

Керуючись п.4 ч.5 ст.357, ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий : Т. В. Одринська

Судді: О.О.Панченко

В.П. Пікуль