Справа № 517/1563/24
Провадження № 2/645/819/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі: головуючий суддя Шарко О.П., секретаря судових засідань Мухіна В.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини батьком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що вішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2019 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Опікунська рада при Перехрестівській сільській раді Одеської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей.Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірватно. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із позивачем - батьком ОСОБА_1 за місцем проживання позивача. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) гривень щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 2027 (дві тисячі двадцять сім) гривень щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. фактично з 2018 року, а юридично з квітня 2019 року, на утриманні ОСОБА_1 перебували дві неповнолітні дитини донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки матір дітей створила іншу сім"ю та повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Дана обставина, зокрема, підтверджується тим, що з 2020 року ОСОБА_2 має реєстрацію в м.Харків, що підтверджено довідкою про зареєстрованих осіб. З червня 2024 року позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено витягом копією військово-облікового документу, має право на відстрочку від проходження військової служби, бажає скористатися своїм правом в майбутньому, маючи реальні підстави перейматися за долю, життя та здоров`я, виховання та місце мешкання дітей у випадку його мобілізації. Напередодні збору документів для подачі для суду на телефонний зв`язок із позивачем вийшла колишня дружина ОСОБА_2 та повідомила, що перебуває за кордоном, дуже сумує за доньками. В процесі тривалих неодноразових розмов колишнє подружжя дійшло згоди про те, що донька дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поїде до матері во ОСОБА_4 в Париж на навчання та спробує свої знання, в тому числі іноземної мови. З червня 2024 року ОСОБА_3 , 2012 р.н., перебуває в Парижі, дівчина успішно навчається, планує залишатися за кордоном. Тому позивач просить суд встановлювати факт самостійного виховання заявником дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У підготовчому судовому позивач та його представник в режимі відео конференції позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним вище.

У підготовчому судовому позивач та його представник в режимі відео конференції позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що вона наразі мешкає у м. Париж, малолітня доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом тривалого часу мешкає з батьком - ОСОБА_1 , який повністю займається її вихованням та розвитком, утримає та фінансово забезпечує.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У підготовче судове засідання представника Міністерства оборони України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органу опіки та піклування Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли пояснення в яких просили відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач є військовозобов`язаним, що суперечить правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 рокуу справі 495/2284/23.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2019 року по справі № 517/707/18 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Опікунська рада при Перехрестівській сільській раді Одеської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 302. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із позивачем - батьком ОСОБА_1 за місцем проживання позивача. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) гривень щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 2027 (дві тисячі двадцять сім) гривень щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.»

У ході підготовчого судового засідання та не оспорюється сторонами у справі, що з 2018 рокуна утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Як вбачається з відповіді №939723 від 03.12.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.06.2024р. №БН, доданої копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, ОСОБА_1 не зареєстрований, але фактично проживає у власному домогосподарстві в АДРЕСА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнью дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мать дітей ОСОБА_2 з часу розлучення не проживає з дітьми, не цікавиться їхнім життям, долею, розвагами, здоров`ям, навчанням. ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дітей.

Рішенням виконавчого комітету Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 28 червня визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом із її батьком.

Відповідно до характеристики закладу шкільної освіти Перехрестівського ЗЗСО, ОСОБА_1 відвідує заклад шкільної освіти, вихованням і повним утриманням дитини займається виключно батько дитини ОСОБА_1 , який дуже відповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків.

Згідно довідки медичного закладу №19 від 13.06.2024р. «за час спостереження ознак піклування за дитиною з боку матері не виявлено. На щеплення, при захворюванні та медоглядах дитина перебуває лише у супроводі батька...».

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності за наявності судимості», позивач ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався

За місцем роботи КП «Господар» позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Як вбачається з характеристики старости громади №470 від 20.05.2024 додається, за місцем мешкання позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно

Згідно з характеристикою старости громади №469 від 20.05.2024, мати дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 2019 року в селі не проживає, місце її мешкання невідоме. Довідкою про місце проживання, встановлено, що ОСОБА_2 з 2020 року має реєстрацію в м.Харків.

Відповідно до довідки про склад сім`ї, гр. ОСОБА_1 , в селі не зареєстрований, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: донька дружини - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_1 . 22-24 червня 2024 за власним підписом сусідів були відібрані свідоцькі пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 виховує діточок самостійно, без допомоги матері.

Як вбачається з Довідки з місця роботи Затишанського комунального підприємства «Господар», позивач отримує регулярний прибуток у вигляді заробітної плати.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2 про те, що малолітня доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., проживає з своїм батькомОСОБА_1 , який повністю її утримує, створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.

Суд критично ставиться на посилання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі 495/2284/23, як на підставу відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зазначеною постановою встановлено

« ОСОБА_1 , як на момент звернення до суду з позовом у цій справі, так і на момент її перегляду в апеляційному порядку, є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу під час мобілізації, зарахований до списків та призначений на посаду заступника командира 3-ої стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення основних підрозділів військової частини НОМЕР_2 , яка, як окремий батальйон, перебуває в підпорядкуваннівійськової НОМЕР_3 (окрема бригада, розташована у АДРЕСА_4). Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним у смт Затоці , позивач мав на меті встановлення факту самостійного виховання ним дитини, а після ухвалення судом першої інстанції судового рішення про задоволення таких вимог пред`явив до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі цього рішення. Виходячи з вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції прийняв судове рішення, яке стосується порядку звільнення військовослужбовця з військової служби, а отже це стосується прав та обов`язків військової частини НОМЕР_1 , у складі якої позивач проходить військову службу, а тому правильно переглянув оскаржене судове рішення суду першої інстанції по суті.»

Однак, позивачОСОБА_1 не є військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу, а з червня 2024 року лише перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , має право на відстрочку від проходження військової служби, що підтверджено витягом копією військово-облікового документу.

З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,268,273-275 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини батьком задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2025 року.

Головуючий-суддя: