Справа №478/190/25 пров. №2/478/282/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Іщенко Христини Валеріївни від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа № 478/190/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали позовної справи було передано для розгляду судді Іщенко Х.В.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області продовжено розгляд справи, справу призначено до судового розгляду.

На адресу Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Іщенко Х.В. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

Заява про відвід обгрунтована тим, що на думку позивача, суддя Іщенко Х.В. не може брати участь у розгляді зазначеної справи і підлягає відводу у зв`язку з тим, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.05.2025 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви було задоволено. Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.03.2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею (суддя-доповідач) по розгляду справи № 478/190/25 знову визначено суддю Іщенко Х.В. З огляду на ту обставину, що постановлена головуючим суддею Іщенко Х.В. у справі № 478/190/25 ухвала Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.03.2025 року була скасована постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.05.2025 ; відповідна ухвала не була позитивною для позивача ОСОБА_1 , а також те, що помічник судді Євсюков С.О. раніше до призначення на посаду помічником судді займався юридичною практикою та представництвом інтересів в суді і що відповідач ОСОБА_2 міг звернутися до помічника судді Євсюкова С.О. за наданням йому правової допомоги, саме тому, заявник вважає, що у головуючого судді Іщенко Х.В. по даній справі присутня упередженість і необ`єктивність, що викликає у позивача недовіру до такого суду.

Дослідивши подану заяву про відвід судді судді Іщенко Х.В., суд приходить такого висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 р. «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Для відводу (самовідводу) судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Під час розгляду заяви про відвід, не було встановлено жодних обставин, які б вказували на заінтересованість судді Іщенко Х.В. в даному цивільному провадженні та не можуть викликати сумнівів в його неупередженості та безсторонності, оскільки сам по собі факт повторного призначення для розгляду вказаної цивільної справи судді Іщенко Х.В. не впливає на будь-яку об`єктивність та упередженість судді Іщенко Х.В. у вказаному цивільному провадженні.

Таким чином, при розгляді заяви про відвід судді заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. Доводи, викладені в заяві про відвід, не містять посилання на докази, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді а отже є недоведеними та необґрунтованими.

Інших доказів допущення суддею Іщенко Х.В. будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у її неупередженості чи необ`єктивності при розгляді справи суду не надано.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про її необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст.36 ЦПК України. До заяви про відвід судді Іщенко Х.В. заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а подана заява містить лише припущення певних обставин. Крім того, доводи, на які посилається заявник в заяві про відвід судді, не є підставою для відводу судді, а зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді в даній справі,також позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 звертався до помічника судді Євсюкова С.О. за наданням йому правової допомоги, що не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Іщенко Х.В. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. статтями 36, 37, 40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Іщенко Христини Валеріївни, необґрунтованою.

Для вирішення питання про відвід, матеріали цивільної справи передати для автоматизованого розподілу іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: Х.В.Іщенко