ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4643/25 Справа № 200/4740/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

заявник: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України,

заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025року, головуючий у суді першої інстанції Цитульський В.І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2017року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк») звернувся в суд із заявою в якій виклав вимагу поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №200/4740/13-ц, виданого 19 квітня 2016року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 2 435 504,09 грн; інша вимога видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 2 435 504,09 грн.

Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016року у справі №200/4740/13-ц виданий виконавчий лист від 19 квітня 2016року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 435 504,09 грн.

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання у Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області), про що державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Заявник зазначав, що 30 серпня 2016року Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення. Про існування зазначеної постанови банк дізнався лише у листопаді 2017року, отримавши лист-відповідь на запит про хід виконавчого провадження.

Вказував, що на запит ПАТ «Ощадбанк» від 20 вересня 2017року № 103.20-12/1-518 про стан виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №200/4740/13-ц Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області повідомив, що станом на 06 жовтня 2017року вказаний виконавчий лист на виконанні не перебуває.

Заявник зазначав, що виконавчий лист втрачений Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області після 30 серпня 2016року, що узгоджується з листом від 06 жовтня 2017року вих. № 03/14-21666.

Тобто, банк не отримував ані постанови про повернення виконавчого листа стягувачові, ані самого виконавчого листа, у зв`язку з чим, вважає, що він втрачений при пересиланні. Також вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа № 200/4740/13-ц до виконання пропущений з поважних причин.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025року заяву ПАТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання задоволено.

Суд першої інстанції, поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видаючи його дублікат, виходив з того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув на час набрання чинності Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02 червня 2016року, такий строк становив три роки і він не сплив на час звернення до суду у 2017році із заявою, яка розглядається. Однак, на момент прийняття рішення відповідний строк сплив, з незалежних від стягувача обставин.

Суд вважав, що факт втрати виконавчого листа підтверджується відповіддю керівника відділу виконавчої служби, а боржник не вказує та не подає доказів виконання судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

28 лютого 2025року ОСОБА_1 подав окремо безпосередньо до суду першої та апеляційної інстанції апеляційні скарги на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування ухвали та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду заявник пов`язував з тим, що суд першої інстанції не проаналізував байдужу поведінку стягувача, який тривалий час не цікавився долею виконавчого провадження, хоча мав об`єктивну можливість знати про порушення своїх прав та суд в ухвалі не вказав жодної поважної причини для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник також наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази втрати виконавчого листа стягувачем, а відповідь державного виконавця такої втрати не підтверджує.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу заявник заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

12 травня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 27 травня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами якого 21 травня 2013року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 31 березня 2016року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2013року скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 01 серпня 2008року №1005/1, яка станом на 20 березня 2013року складалася із: простроченої заборгованості за кредитом 1 300 000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 362 290,44 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків 296 876,94 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту 178 862,35 грн, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 40 688,07 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 24 501,69 грн, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 223 926,62 грн, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 8 377,98 грн. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

19 квітня 2016року представник позивача отримав виконавчий лист.

Згідно із відповіді Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 06 жовтня 2017року № 03/14-21666, виконавчий лист по справі надійшов до відділу 05 травня 2016року. Того ж дня державний виконавець відкрив виконавче провадження. 30 серпня 2016року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», яку з виконавчим документом направлено на адресу стягувача.

16 листопада 2017року ПАТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017року заяву ПАТ «Ощадбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання задоволено.

27 квітня 2018року представник ПАТ «Ощадбанк» отримав два дублікати виконавчих листів.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 травня 2018року відкрито виконавче провадження №56411900, яке в подальшому було завершено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2020року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017року скасовано, заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 16 лютого 2022року, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанції від 29 березня 2023року, відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання. Підставою для відмови вказано факт видачі стягувачу дублікатів виконавчих листів на підстав ухвали суду від 24 листопада 2017року та відкриття на його підставі виконавчого провадження №56411900.

Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2024року вказані судові рішення скасовані, заяву стягувача повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховний Суд виходив із того, що ухвала від 24 листопада 2017року скасована та наголошував на необхідності перевірки факту виконання судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що доказів виконання рішення суду не надано.

18 листопада 2024року було відкрито виконавче провадження №76589232 із виконання рішення у справі №200/4740/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 3 441 грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Суд першої інстанції, поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видаючи його дублікат виснував, що строк для пред`явлення виконавчого листа не сплив на час звернення до суду у 2017році із заявою, яка розглядається. Однак, на момент прийняття рішення відповідний строк сплив, з незалежних від стягувача обставин. Вважав, що факт втрати виконавчого листа підтверджується відповіддю керівника відділу виконавчої служби, а боржник не вказує та не подає доказів виконання судового рішення.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі №2-1316/285/11, від 03 лютого 2021року у справі №643/20898/13-ц, від 20 травня 2021року у справі №1005/7133/2012, від 19 липня 2022року у справі №750/13088/14, від 14 грудня 2022року у справі №753/20452/21, від 01 березня 2023року у справі №433/1335/14-ц, від 09 червня 2023року у справі №607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, який є чинним з 2016року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом статті 12 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У даній справі встановлено, що 30 серпня 2016року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», яку з виконавчим документом направлено на адресу стягувача, отже строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання почав відлік з дня його повернення, разом з тим він не сплив до набрання чинності Законом України Про виконавче провадження від 02 червня2016року, який набрав законної сили у жовтні 2016року, а тому такий строк становить три роки і він не сплив на час звернення банку до суду у 2017році із заявою, яка наразі розглядається.

Тож, виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у органів примусового виконання судових рішень, а в справі відсутні відомості про те, що судове рішення, яке набрало законної сили і на виконання якого судом видано виконавчий лист виконано.

Встановивши, що оригінал виконавчого документа втрачено, а строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем на день звернення до суду не був пропущений, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви банку про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документа.

За таких умов видача дубліката виконавчого документа є забезпеченням гарантованого Конституцією України права на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не проаналізував байдужу поведінку стягувача, який тривалий час не цікавився долею виконавчого провадження, хоча мав об`єктивну можливість знати про порушення своїх прав та суд в ухвалі не вказав жодної поважної причини для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, є безпідставними, оскільки фактично строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання на час звернення банку до суду у 2017році не сплив, проте судом був поновлений з тих підстав, що з незалежних від стягувача обставин, а саме тривалого судового розгляду в усіх судових інстанціях, на момент розгляду справи він вже був пропущений.

Посилання апеляційної скарги на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази втрати виконавчого листа стягувачем, а відповідь державного виконавця такої втрати не підтверджує, не приймаються судом до уваги, оскільки у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі № 2-1316/285/11, від 15 червня 2022року у справі № 2-5062/10, від 11 квітня 2024року у справі № 1519/2-4707/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, а зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2025року.

Судді: