Справа № 286/1095/25
У Х В А Л А

27.05.2025 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування, тобто фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , звернулася в Овруцький районний суд Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Малоорлівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 5; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Вивчивши матеріали позовної заяви встановлено, що дана справа не підсудна Овруцькому районному суду Житомирської області виходячи з наступного.

За загальним правилом територіальної підсудності, у відповідності до частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 Цивільного процесуального кодексу України передбачає підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, згідно з частиною 2 статті 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже нормами ЦПК України передбачено право вибору позивачем підсудності справи між судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача або між судом за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач скористалася своїм правом вибору підсудності суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача, однак помилково подала позов до Овруцького районного суду Житомирської області.

Фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , не є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування позивача.

Зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень ст.29 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Позивачем додано до позовної заяви копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.11.2014 № 1815-176, згідно з якою ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509, абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, 09.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, якою внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що надана заявником копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки підтверджує лише факт внутрішнього переміщення особи та взяття її на облік.

У зв`язку з цим, встановлюючи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача, суд враховує адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до юрисдикції Дзержинського міського суду Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2024 року № 2584/0/15-24, змінено з 2 вересня 2024 року територіальну підсудність судових справ Дзержинського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст.27 та ч.2 ст.28 ЦПК України щодо підсудності справ про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу необхідно передати за територіальною підсудністю на розгляд до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 19, 27, 28, 31, 258, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Справу № 286/1095/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати за територіальною підсудністю на розгляд до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. І. Вачко