ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/2012/24

Провадження № 22-ц/820/1079/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року та на додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року, суддя Безкровний І.Г., у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2024 року АТ «Таскомбанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 99210,08 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2021 року ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету №34235 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». ОСОБА_1 є власницею поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , відкритого до заяви №34235 з номером кредитного договору №002/9035389-SP.

Відповідно до заяви-анкети №34235 про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердила, що приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, що розміщена разом з додатками, в т.ч. але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://taskombank.ua/ та https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої разом з додатками відповідач отримала у мобільному додатку «Sportbank», і з якою вона ознайомлена, повністю погодилася, зміст зрозуміла, положень якої зобов`язалась неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення публічної пропозиції вважається дата, з якої в мобільному додатку стає доступним текст публічної пропозиції (посилання на її примірники). Проект заяви-анкети та публічної пропозиції був наданий позичальнику Банком, підписані відповідачем заява-анкета та публічна пропозиція відповідають наданим проектам.

Позичальнику була надана послуга кредитування - кредитні кошти в розмірі 40486,68 грн., строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією та з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 0,22%.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.12.2024 року має заборгованість у розмірі 99210,08 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 40486,68 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 58723,40 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.03.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за анкетою-договором №002/9035389-SP від 21.01.2021 року в розмірі 23156,68 грн. Вирішено питання судових витрат.

Суд зауважив, що в анкеті-заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» відсутні відомості про процентну ставку, строк дії договору та умови повернення кредиту, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність проведення розрахунку заборгованості та зробити висновок щодо стягнення заборгованості за відсотками.

В той же час, банком незаконно було списано грошові кошти в рахунок процентів у розмірі 17330 грн., які підлягають зарахуванню як часткове повернення кредиту.

Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.03.2025 року стягнуто з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4599,60 грн.

Суд виходив з факту доведеності розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом конкретної цивільної справи в сумі 6000 грн.

При цьому Банк, який належним чином повідомлявся про розгляд справи судом, правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката із посиланням на неспівмірність витрат відповідача на оплату такої допомоги не скористався.

В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» просило скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в стягненні витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування скарги позивач, пославшись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, зауважив, що суд першої інстанції не здійснив перевірки належності доказів у справі, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом.

В момент укладення кредитного договору, між кредитором і позичальником було досягнуто домовленостей щодо заяви-договору про відкриття клієнту банківського рахунку, його обслуговування, тарифів та комісій банку в цілому, а також щодо усіх пунктів, якими передбачені умови виконання договору.

Судом не враховано, що відповідачем було сплачено 5782,69 грн. в рахунок процентів за користування кредитом, а не 17330 грн. В той же час заборгованість по тілу кредиту на суму 17330 грн. кредитором було зменшено до 40486,68 грн.

Заявлені відповідачем до відшкодування витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 послалася на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просила розгляд справи судом провести без її участі.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 30.12.2020 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank», відповідно до умов якого їй мав бути відкритий поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 та встановлено ліміт кредитування.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», в тому числі (але не виключено) тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що викладені на сайті банку (а.с. 7, 8-11).

Згідно з довідкою АТ «Таскомбанк» №37346/47.7 від 13.12.2024 року та виписки по особовому рахунку за період з 21.01.2021 року по 17.12.2024 року в АТ «Таскомбанк», відповідно до заяви-анкети №34235 з номером кредитного договору № 002/9035389-SP від 21.01.2021 року на ім?я ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 (№ карти НОМЕР_2 ), на який вона отримувала кредитні гроші від позивача та користувалася ними (а.с. 7, 15-23).

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за договором, станом на 17.12.2024 року відповідачу було нараховано 99210,08 грн. боргу, який складається з: 1) 40486,68 грн. заборгованості по сплаті тіла кредиту (у тому числі простроченої); 2) 58723,40 грн. заборгованість за процентами (у тому числі прострочені) (а.с. 14).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві-анкеті №34235 ОСОБА_1 від 30.12.2020 року згода останньої щодо встановлення процентної ставки не зазначена, її розмір не визначено.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21.01.2021 року, посилався на публічну пропозицію (оферту) АТ «Таскомбанк», тарифи за карткою «Sportbank», які визначають, у тому числі процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла позичальник, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком тарифи та публічну пропозицію (оферту) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Таскомбанк» процентів за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення лише сума використаних та неповернутих кредитних коштів.

Так, згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 , за період користування платіжною карткою Банку остання використала 52033,99 грн., в той час як повернула 17330 грн., таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягнення 34703,99 грн. (52033,99-17330).

Посилання в апеляційній скарзі на неправильність проведеного розрахунку суми заборгованості є частково обґрунтованими, відтак оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2025 року відповідач ОСОБА_1 уклала з адвокатом Волковим С.В. договір про надання правничої допомоги, згідно з умовами якого вартість правничої допомоги визначається актом приймання-передачі правничої допомоги, виходячи з наступного тарифу: вартість 1 год. роботи адвоката становить 1200 грн. (а.с. 51, 52-53, 64).

Зі змісту наданого акту приймання-передачі правничої допомоги від 05.03.2025 року вбачається, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної цивільної справи у загальному розмірі 6000 грн. (а.с. 64, 65).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі №676/5537/19).

Судом апеляційної інстанції установлено, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами, в той же час як Банк, будучи ознайомленим із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, не подав заперечення щодо такого розміру та відповідного клопотання про його зменшення. За наведеного колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо неспівмірності та необґрунтованості заявлених ОСОБА_1 до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов до ОСОБА_1 задоволено на 34,98% (34703,99 грн./99210,08 грн.*100%), з останньої на користь Банку підлягає до стягнення судовий збір в суді першої інстанції в розмірі 847,35 грн. (2422,40 грн.*34,98%), в той час як з Банку на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3901,20 грн. (6000 грн.*65,02%).

Оскільки апеляційна скарга Банку задоволена частково, а саме, на 15,18% (11547,31 грн./76053,40 грн.*100%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 551,58 грн. (3633,60 грн.*15,18%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 34703,99 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 847,35 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 3901,20 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 551,58 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова