УХВАЛА

22 травня 2025року

м. Київ

справа № 759/9560/24

провадження № 61-6148ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Вербицьким Ярославом Володимировичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Атмосфера» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ТОВ «Управляюча компанія «Атмосфера» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за період часу з 01 вересня 2022 року по 31 березня 2024 року у розмірі 53 431,72 грн з ОСОБА_1 , 15 521,43 грн з ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Атмосфера» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01 вересня 2022 року - 31 березня 2024 року (по квартирі АДРЕСА_1 , машиномісцю № НОМЕР_1 , гаражах № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ) в розмірі 53 431,72 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Атмосфера» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період 01 вересня 2022 року - 31 березня 2024 року (по квартирі № НОМЕР_5 , машиномісцю № НОМЕР_1 ) в розмірі 15 521,43 грн.

12 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 68 953,15 грн (53 431,72 грн сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 + 15 521,43 грн - з ОСОБА_2 ),яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн), а тому судові рішення у справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно з підпунктами а) в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, зокрема, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, посилаючись на те, що подібний спір може бути наявний між численними багатоквартирними будинками, у яких замовниками будівництва не виконані технічні умови щодо приєднання до комунальних мереж і при цьому саме замовником будівництва нав`язується «управляюча компанія», яка без рішення зборів співвласників незаконно управляє спільним майном та стягує за це плату. У таких справах судами не приймались рішення щодо дій подібних «управляючих компаній» і Верховний Суд має встановити окрему практику щодо таких спорів. Справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, адже позивач, здійснюючи незаконне управління будинком, нараховує заборгованість за утримання будинком. Більше ста співвласників будинку активно виступають проти дій позивача як управителя і діяльність позивача завдає спільному майну співвласнику реальних збитків, адже позивач жодним чином не управляє будинком і не несе жодних витрат на його управління.

Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення саме цієї справи для позивача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 759/9560/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко