КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3512/2025 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/1213/24

23 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» - адвоката Карпічева Юрія Григоровича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бабко В.В., у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року Житлово-будівельний кооператив «Хімік» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що Житлово-будівельний кооператив «Хімік» створений (організований) з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей у багатоквартирному житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів кооперативу та членів їх сімей, які добровільно об?єднались для участі в організації будівництва житлового будинку з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту та власних коштів членів кооперативу, а також для наступної експлуатації, утримання та управління цим житловим будинком з надвірними будівлями та утримання прибудинкової території.

Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 Житлового Кодексу України плата за користування житлом, квартирна плата обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Протоколом № б/н загальних зборів ЖБК «Хімік» від 15 вересня 2021 року було прийнято рішення підвищити вартість послуг на утримання будинку та прибудинкової території та встановити - 6,00 грн. з 1 кв.м. загальної площі та перший поверх- 5,00 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири. Також підвищити внески на ремонтний фонд для 1-9 поверхів - 1,50 грн. за 1 кв. м. загальної площі.

Зазначав, що у голосуванні прийняло участь особисто та/або через представників членів ЖБК «Хімік» в кількості 60 осіб та в письмовому опитуванні взяли участь в кількості 77 осіб, що становить 61,7% від загальної кількості співвласників ЖБК.

Відповідачка набула право власності на квартиру відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 1996 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна» за № 8981-А/3978, тип об?єкта: квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 12.3 Розділу 4 «Майно кооперативу та фонди кооперативу. Членські внески та цільові внески» Статуту ЖБК «Хімік», внески на експлуатацію та утримання житлового будинку з надвірними будівлями, прибудинкової території, а також на проведення капітального ремонту (реконструкцію) житлового будинку з надвірними будівлями визначаються загальними зборами членів (зборами уповноважених) кооперативу у розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат кооперативу на ці потреби, згідно з чинним законодавством України.

Члени (асоційовані члени) кооперативу, відповідно до вимог пп.3,4 п. 6.2 Статуту ЖБК «Хімік» зобов?язані: своєчасно сплачувати щомісячні обов?язкові внески на утримання житлового будинку та прибудинкової території, а також внески у спеціальні фонди, визначені Статутом та рішенням правління кооперативу; ?своєчасно здійснювати платежі на покриття витрат кооперативу з експлуатації та капітального ремонту (реконструкції) житлового будинку з надвірними будівлями, а також утримання прибудинкової території.

Зазначав, що позивач фактично надав послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території і квартири відповідачки, остання користувалася цими послугами, однак свої зобов?язання по сплаті поточних платежів за обслуговування будинку та прибудинкової території, до ремонтного фонду відповідачка повністю не виконує. Позивачем щомісячно направлялись квитанції з сумою боргу.

У зв?язку з тим, що відповідачка своєчасно не сплачує вартість отриманих нею послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 10310 грн. 71 коп. (десять тисяч триста десять гривень 71 копійка), що підтверджується розрахунком.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного, позивач ЖБК «Хімік» просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ЖБК «Хімік» заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період 01.01.2021 року по 31.12.2023 року у розмірі 10 310,72 грн, 3% річних у розмірі 309,31 грн, а також судові витрати, що складаються з судового збору та витрат, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 2000 грн.

19 березня 2024 року протокольною ухвалою Деснянським районним судом міста Києва залучено до участі у справі у якості співвідповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

22 квітня 2024 року протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва залучено до участі у справі у якості третьої особи: ОСОБА_6 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року у задоволенні позову Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» - адвокат Карпічев Юрій Григорович подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення залишено поза увагою сформовану судову практику Верховного Суду у такій категорії справ, яка реалізована, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 461/12597/15.

Зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції на підставі поданих позивачем ЖБК «ХІМІК» доказів встановлено, що ???відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.1996 року. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ???Житлово-будівельний кооператив «Хімік» створений з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей у багатоквартирному житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а після завершення будівництва - експлуатації, утримання та управління цим житловим будинком з надвірними будівлями та утримання прибудинкової території ( п. 1.3. Розділу 1 Статуту ЖБК «Хімік»). Між сторонами наявні правовідносин щодо надання та отримання комунальних послуг навіть за відсутності окремого письмового договору про це.

Зазначає, що судом не взято до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості з якого вбачається, шо відповідачка частково сплачувала вартість отриманих житлово-комунальних послуг на користь ЖБК «ХІМІК», внаслідок чого у відповідачки за період з січня 2021 року по грудень 2023 року утворилася заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги - щомісячний внесок на обслуговування будинку та прибудинкової території у ремонтний фонд будинку в сумі 10 310,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ЖБК «ХІМІК» про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті вартості наданих послуг, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не зобов?язаний оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки він фактично не користувався ними.

Вважає, що зміст оскаржуваного рішення свідчить про визнання судом правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги, вказаний доказ визнаний належним, в ньому визначена часткова сплата цієї заборгованості відповідачем. Отже, судом визнанні вищевказані обставини.

Відповідно до статуту позивача, у випадку коли власник квартири або нежитлового приміщення у жилому будинку не бажає бути членом ЖБК після набуття ним права власності на квартиру чи нежитлове приміщення за будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством, на нього поширюються вимоги Статуту кооперативу та рішення загальних зборів, він несе всі витрати по утриманню будинку на рівні з членами кооперативу. Кооператив може укласти з власниками квартир, які не є членами кооперативу, цивільно-правові угоди стосовно утримання, ремонту будинку та прибудинкової території. Згідно статуту громадяни, які придбали жилі приміщення в будинках кооперативу та не виявили бажання вступати до кооперативу, здійснюють плату за користування комунальними послугами у встановленому для членів кооперативу розмірі, також беруть участь в витратах кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту будинку та утриманню прибудинкової території, несуть інші витрати пов?язані з діяльністю кооперативу на рівні та в розмірі встановленому в рішення загальних зборів кооперативу.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства та статуту кооперативу, особа, яка є власником квартири, зобов?язана брати участь у витратах на управління, утримання будинку, а кооператив наділений правом, у разі нездійснення цією особою таких дій, кооператив має право звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

Статутом ЖБК «ХІМІК» визначено, що виключно загальні збори кооперативу приймаються рішення про затвердження щомісячних внесків на утримання будинків і прибудинкових територій, кошторису надходжень та витрат, розміру сплати за житлово-комунальні послуги.

Рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК «ХІМІК», які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов?язковий характер для суб?єктів цих відносин, є чинними, в судовому порядку не скасовані та не визнані недійсними

Зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідачем не в повному обсязі виконувалися обов?язкові для виконання рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК «ХІМІК», зокрема, рішення від 15.09.2021 року, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з січня 2021 року по грудень 2023 року в сумі 10310,72 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги.

Вказує на те, що відповідачем до матеріалів справи не долучено відповідних актів про ненадання або надання не в повному обсязі, неналежної якості послуг, складених та оформлених відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому свідчення або пояснення, фотографії, тощо, за відповідного нормативного унормування порядку досудового врегулювання спору щодо якості надання житлово-комунальних послуг, є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів та доказів позивача.

07 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від відповідача ОСОБА_4 , який вважає, що позивач звернувся до суду першої інстанції з необгрунтованими вимогами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, відмовивши у задоволені позову.

Зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Зі змісту наведеної статті у взаємозв?язку зі статтями 259, 260, 368 ЦПК України усі судові рішення, ухвалені суддею-доповідачем під час підготовки справи до апеляційного розгляду, викладаються у формі ухвали.

Відповідно до частин другої-третьої статті 367 ПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об?єктивно не залежали від нього.

Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі та підтвердження їх відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Таким чином, тлумачення положень частини четвертої статті 365, 367 ЦПК України дає можливість зробити висновок, що суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд справи, може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа, з доведених нею поважних причин, не мала можливості подати до суду першої інстанції. Разом з тим, вирішуючи питання стосовно прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, суд апеляційної інстанції зобов?язаний мотивувати свій висновок у відповідній ухвалі або в ухваленому судовому рішенні. Крім того, у разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу.

Зазначає, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв?язку з положеннями статті 44 цього Кодексу, повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Отже, учасники справи зобов?язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про долучення доказів, апеляційну скарги позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Житлово-будівельний кооператив «Хімік» створений з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей у багатоквартирному житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а після завершення будівництва - для забезпечення експлуатації, утримання та управління цим житловим будинком з надвірними будівлями та утримання прибудинкової території ( п. 1.3. Розділу 1 Статуту ЖБК «Хімік»).

Згідно із п. 4.2. Розділу 1 Статуту ЖБК «Хімік», кооператив, зокрема, зобов`язаний дотримуватись єдиних правил і норм експлуатації та ремонту житлового будинку і правил користування житловим приміщенням, утримання житлового будинку та прибудинкової території: забезпечувати проведення нарахувань у спеціальні фонди кооперативу; здійснювати своєчасний ремонт житлового будинку з надвірними будівлями; здійснювати своєчасний ремонт та безперебійну роботу інженерного обладнання житлового будинку з надвірними будівлями; забезпечувати у належному стані під`їзди та інші місця загального користування житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинкової території; дотримуватись установлених правил благоустрою кооперативу та проводити озеленення прибудинкової території; забезпечувати належне збереження майна кооперативу.

Пунктом 4.1. Розділу 1 Статуту ЖБК «Хімік» кооператив має право здійснювати діяльність згідно із Статутом та чинним законодавством України, самостійно визначати стратегію та основні напрямки свого розвитку відповідно до економічної ситуації та планування своєї діяльності, що відповідає засадам створення кооперативу, експлуатації, утримання та управління житловим будинком та прибудинковою територією, не маючи на меті одержання прибутку, в тому числі, укладати будь - які договори (угоди) пов`язані з експлуатацією, поточним, капітальним ремонтом (реконструкцією) та утримання житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинкової території, а також які стосуються діяльності кооперативу, та контролювати їх виконання.

Відповідно до п. 12.3 Розділу 4 Статуту ЖБК «Хімік», внески на експлуатацію та утримання житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинкової території, а також на проведення капітального ремонту житлового будинку з надвірними будівлями визначаються загальними зборами членів кооперативу у розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат кооперативу на ці потреби, згідно з чинним законодавством України.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних долях є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договором купівлі-продажу від 20.12.1996 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені дітей: ОСОБА_4 , 1982 року народження, ОСОБА_3 , 1990 року народження, ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені дочки ОСОБА_8 , 1983 року народження. Договір укладений на товарній біржі « Українська біржа Десятинна» ( а.с 17-18).

Згідно протоколу Загальних зборів ЖБК «Хімік» від 15.09.2021 року загальними зборами кооперативу було ухвалено рішення про затвердження щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території Iповерх-5, 00 грн. за 1 кв.м загальної площі, ІІ -ІХ поверхи - 6, 00 грн.за 1 кв.м. загальної площі. Затверджено внесок на ремонтний фонд для І-ІХ поверхів -1, 50 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Нові внески введені з 15.09.2021 року.( а.с. 19-21).

Згідно з розрахунку заборгованості по сплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території станом на 01.01.2021 року по квартирі АДРЕСА_3 обліковується борг у розмірі 10 310, 72 грн ( а.с 50-51).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що в матеріалах справи відсутні табелі обліку робочого часу працівників кооперативу, на підтвердження факту виконання робіт з утримання будинку та прибудинкової території власними силами. До матеріалів справи також не додано договорів на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів, договорів на технічне обслуговування пожежних систем, договорів на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів та договорів на технічне обслуговування газопроводів. Позивачем також не додано документів на підтвердження закупівлі витратних матеріалів для проведення поточного чи капітального ремонту в будинку.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту направлення позивачем на адресу відповідачів рахунків для оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, як належних засобів доказування вартості та обсягів наданих послуг у спірний період.

І за відсутності вказаних вище документів, суд позбавлений можливості встановити, що ЖБК «Хімік» надає житлово-комунальні послуги вчасно та відповідної якості.

Натомість відповідачі, на підтвердження невиконання позивачем якісного надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, надали суду фотокартки на яких зображені місця загального користування в будинку АДРЕСА_1 у занедбаному стані. Також відповідачами надані фотокартки прибудинкової території біля їх будинку з некошеною травою, чагарниками та сміттям розкиданим навколо будинку.

До того ж, суд приймає до уваги свідчення ОСОБА_9 , який підтвердив факт відсутності належного надання послуг ЖБК «Хімік».

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання ним послуг саме з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій по АДРЕСА_1 , в якому відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням додатково поданих пояснень (заперечень проти позову) відповідачем в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом (частина перша статті 94 ГК України).

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування. Кооперативи мають право провадити будь-яку господарську діяльність, передбачену статутом і не заборонену законом (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту (пункт 5.13 постанови Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20).

Статтею 24 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами.

Кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання), укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 1.3 Статуту ЖБК «Хімік» створений з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей у багатоквартирному житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а після завершення будівництва - експлуатації, утримання та управління цим житловим будинком з надвірними будівлями та утримання прибудинкової території.

Згідно із п. 4.2. Розділу 1 Статуту ЖБК «Хімік», кооператив зокрема зобов`язаний дотримуватись єдиних правил і норм експлуатації та ремонту житлового будинку і правил користування житловим приміщенням, утримання житлового будинку та прибудинкової території: забезпечувати проведення нарахувань у спеціальні фонди кооперативу; здійснювати своєчасний ремонт житлового будинку з надвірними будівлями; здійснювати своєчасний ремонт та безперебійну роботу інженерного обладнання житлового будинку з надвірними будівлями; забезпечувати у належному стані під`їздів та інших місць загального користування житлового будинку з надвірними будівлями та прибудинкової території; дотримуватись установлених правил благоустрою кооперативу та проводити озеленення прибудинкової території; забезпечувати належне збереження майна кооперативу.

Згідно п. 5.2 Статуту зазначено, що членами кооперативу можуть бути особи, які на законних підставах надбали право на житлові та/або нежитлові приміщення у житловому будинку Кооперативу, фізичні особи - громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які досягли 16-річного вік, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, додержуються вимог Статуту Кооперативу і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до пп.3,4 п. 6.2 Статуту ЖБК «Хімік» члени кооперативу зобов?язані: своєчасно сплачувати щомісячні обов?язкові внески на утримання житлового будинку та прибудинкової території, а також внески у спеціальні фонди визначені Статутом та рішенням правління Кооперативу; ?своєчасно здійснювати платежі на покриття витрат Кооперативу з експлуатації та капітального ремонту (реконструкції) житлового будинку з надвірними будівлями, а також утримання прибудинкової території.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 є співвласниками в рівних долях квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.1996 року ( а.с 17-18).

Як визначено положенням статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 12.3 Статуту ЖБК «Хімік» зазначено, що внески на експлуатацію та утримання житлового будинку з надвірними будівлями прибудинкової території, а також на проведення капітального ремонту житлового будинку з надвірними будівлями визначаються загальними зборами членів кооперативу у розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат кооперативу на ці потреби, згідно з чинним законодавством України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що згідно протоколу Загальних зборів ЖБК «Хімік» від 15.09.2021 року загальними зборами було ухвалено рішення про затвердження щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території I поверх-5, 00 грн. за 1 кв.м загальної площі, ІІ -ІХ поверхи - 6, 00 грн.за 1 кв.м. загальної площі. Затверджено внесок на ремонтний фонд для І-ІХ поверхів -1, 50 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Нові внески введені з 15.09.2021 року ( а.с. 19-21).

Рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК «Хімік», які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, є чинними, в судовому порядку не скасовані та не визнані недійсними.

Рішення загальних зборів, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для власників житлових приміщень, які в силу прямої норми закону несуть тягар утримання належного їм майна та зобов`язані виконувати прийняті відповідно до Статуту рішення.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 06.07.2018 у справі № 910/582/17, від 17.07.2018 у справі №910/6356/16, від 15.05.2019 у справі №761/10136/16-ц, від 24.01.2020 у справі №910/1395/19, від 05.09.2020 року у справі №906/884/19.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що співвласники квартири АДРЕСА_3 свої зобов?язання по сплаті поточних платежів за обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду повністю не виконують, внаслідок чого за період з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 10310 грн. 71 коп. (десять тисяч триста десять гривень 71 копійка).

Документальних підтверджень, у тому числі підписаних споживачем та виконавцем послуг актів-претензій, як це передбачено статтею 27 «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг матеріали справи не містять і сторона відповідача під час судового розгляду справи таких доказів не надала.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15 звернула увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинне законодавство України не містить чіткого переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків.

У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема, повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акту звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії та/або письмове прохання відстрочити сплату боргу та/або письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу та/або часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено зроблений Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року по справі №3-269гс16, у постанові від 9 листопада 2016 року по справі №6-1457цс16, у постанові від 29 березня 2017 року по справі №6-1996цс16,у постанові від 08 листопада 2017 року по справі № 6-2170цс16, Верховним Судом у постанові від 9 листопада 2018 року по справі № 911/3685/17, у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 569/8314/14.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що співвласниками квартири АДРЕСА_3 здійснювалася часткова оплата на користь ЖБК «Хімік» внесків на експлуатацію будинку, зокрема, у квітні 2021- 2000 грн, у листопаді 2021 - 2000 грн, у лютому 2022 року - 2000 грн., у жовтні 2022 року-2 500 грн, всього за вказаний період співвласниками квартири сплачено 8 500 грн. Борг, що обліковується за співвласниками квартири АДРЕСА_3 , з оплати послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року становить суму 10 310, 72 грн.

Верховний Суд у своїй практиці чітко дотримується правової позиції щодо шляху захисту інтересів боржників, направленого на встановлення обґрунтованої, на їх думку, та такої, що відповідає дійсності заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме: шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості шляхом надання контррозрахунку.

Поряд з цим, контррозрахунку, належних і допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, на спростування розрахунку ЖБК «Хімік» про нарахування та сплату заборгованості за надані послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, стороною відповідача не надано та матеріали справи таких доказів не містять.

Також не надано суду належних та допустимих доказів визнання недійсними та/або скасування у встановленому порядку рішень кооперативу щодо затвердження витрат з утримання будинків та прибудинкової території, як і не надано належних та допустимих доказів сплати вартості житлово-комунальних послуг за період з січня 2021 року по грудень 2023 року в повному обсязі.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок проте, що у співвласників квартири АДРЕСА_3 наявна заборгованість зі сплати послуг з обслуговування будинку і прибудинкової території, ремонтного фондуза період з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року у розмірі 10 310, 72 грнта наявність порушеного права ЖБК «Хімік»в цій частині вимог.

Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, то позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з урахуванням 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Разом з тим, колегією суддів апеляційного суду враховується, що згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який вподальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.»

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309.

Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3 % річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосованню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.

За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу 3 % річних в межах заявлених вимог за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року не підлягають стягненню з відповідача.

У зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року та з 30 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

За проведеними обчисленнями, з урахуванням методики розрахунку 3 % річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, колегією судді апеляційного суду встановлено, що 3% річних від простроченої суми за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить 64,91 грн, за період з 30 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року -1,06 грн, а всього 65,97 грн.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з вимогами позивача в частині покладення на відповідача ОСОБА_1 повної сплати необхідних витрат на утримання майна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).

Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 у рівних долях, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.1996 року.

Позивач ЖБК «Хімік», звертаючись до суду із даним позовом, пред?явив вимоги лише до одного співвласника квартири, а саме до ОСОБА_1 .

Протягом розгляду справи позивач ЖБК «Хімік» вимог позову не змінював (не уточнював) та у відповідності до вимог статті 51 ЦПК України клопотання про залучення до участі справі співвідповідачів не заявляв.

Як передбачено частиною 1 статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У порушення вимог частини 1 статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції за відсутності клопотання позивача про залучення інших співвідповідачів у справі, 19 березня 2024 року протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва залучив до участі у справі у якості відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Як визначено частинами першою, третьою статті 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на те, що позивачем позовні вимоги до інших відповідачів, залучених судом до участі у справі, не заявлялись, вимоги про стягнення заборгованості пред?явлено лише до одного співвласника квартири ОСОБА_1 , частка якої у праві власності становить 1/5 частину, тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ЖБК «Хімік» та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду відповідно до її частки у праві спільної часткової власності на квартиру (1/5 частка).

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь ЖБК «Хімік» підлягає стягненню заборгованість за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року у розмірі 2 062,14 грн, з урахуванням 3 % річних від простроченої суми у розмірі 13,19 грн, що складає 1/5 частини від загальної суми боргу.

В частині заборгованості, яка підлягає сплаті іншими співвласниками квартири ОСОБА_16, ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 відповідно до частки у праві спільної часткової власності (по 1/5 частки кожного), слід відмовити, оскільки позов до зазначених співвласників квартири позивачем не заявлявся.

Разом з тим, відмова в задоволенні позову в частині вимог, що підлягає сплаті співвласниками квартири, не позбавляє права позивача ЖБК «Хімік» звернути до суду з вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 и про стягненнярешти заборгованості за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду.

Висновок суду першої інстанції щодо неналежної якості послуг наданих позивачем ЖБК «Хімік», з покладенням в основу вказаного висновку надані стороною відповідача фотокартки, на яких зображені місця загального користування в будинку АДРЕСА_1 , та фотокартки прибудинкової території біля їх будинку, а також свідчення ОСОБА_9 , який підтвердив факт відсутності належного надання послуг ЖБК «Хімік», не грунтується на вимогам закону.

Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно вимог статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145, його поширюється на споживачів комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком, виконавців комунальних послуг та управителів багатоквартирних будинків.

У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя багатоквартирного будинку для перевірки якості наданих послуг.

Проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, забезпечується виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирного будинку.

Споживач також має право звернутися до відповідних уповноважених державних органів за захистом порушених прав щодо якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком.

Для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг.

У разі встановлення під час перевірки фактів невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, в акті-претензії зазначаються дата і час проведення перевірки, виявлені факти невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, інформація про дату початку зниження якості відповідної послуги.

Якщо під час перевірки факти невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, не підтверджено, в акті-претензії зазначається інформація про відсутність фактів невідповідності якості комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком.

В акті-претензії зазначаються також виявлені під час його складання додаткові факти невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг.

Акт-претензія складається у двох примірниках і підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги (його представником) або управителем багатоквартирного будинку. Один примірник акта-претензії передається споживачеві, другий - зберігається у виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирним будинком.

У разі коли за результатами проведення перевірки споживач та виконавець комунальних послуги або управитель багатоквартирного будинку не дійшли згоди щодо наявності (відсутності) факту невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком умовам або параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, та/або причин виникнення таких порушень або невідповідності, акт-претензія підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Результати перевірки якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Під час проведення перевірки відповідності якості надання послуг з управління багатоквартирним будинком вимогам, передбаченим договором про надання зазначених послуг, управитель багатоквартирного будинку враховує: 1) рівень забезпечення виконання передбачених у договорі про управління багатоквартирним будинком робіт з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, поточного ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, утримання ліфтів тощо, визначених договором управління багатоквартирним будинком; 2) стан дотримання періодичності виконання (надання) робіт (послуг), визначених договором управління багатоквартирним будинком; 3) стан дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо якості послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідачем до матеріалів справи не долучено відповідних актів про ненадання або надання не в повному обсязі, неналежної якості послуг, складених та оформлених відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, вказані фотографії, надані стороною відповідача, та пояснення свідка не є належними доказами на підтвердження неналежного чи неповного надання послуг позивачем.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, а тому відсутні підстави для долучення до справи та дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів, наданих позивачем до апеляційної скарги, колегія суддів вважає обгрунтованими та відмовляє позивачу у долученні до справи нових доказів, а саме: договори на надання послуг з водопостачання та водовідведення, про постачання електричної енергії на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, штатні розклади працівників ЖБК « Хімік», накази про переведення працівників, договір на виконання сантехнічних робіт, цивільно-правові договори про надання послуг, договори підряду, акти виконаних робіт перебувають у розпорядженні позивача, так як відсутні поважні причини неподання їх позивачем до суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ЖБК «Хімік», зі стягненням із ОСОБА_1 на користь ЖБК «Хімік» заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 2 062,14 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 13,19 грн.

Отже, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у повному обсязі в задоволенні позову ЖБК «Хімік» без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви (3028,00 грн) та апеляційної скарги (4542,00 грн) у пропорційному розмірі до задоволених вимог (19,54 %), що становить розмір 1479,18 грн, слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Досліджуючи письмові доказив частині витратна професійну правничу допомогу, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що на підтвердження надання послуг з правничої допомоги позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг № 10/01-2024/4 від 10 січня 2024 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 як виконавцем послуг, та ЖБК «Хімік»як замовником послуг (а.с. 24-26 том 2).

За умовами договору ФОП ОСОБА_14 надає замовнику ЖБК « Хімік » юридичні послуги в написанні позовної заяви, подання до суду позовної заяви та при необхідності присутності на судових засіданнях про стягнення боргу за обслуговування будинку та прибудинкової території з власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь замовника (пункт 1.1. договору).

Вартість надання юридичних послуг, що визначені у пункті 1.1. договору вказується в акті приймання-передачі наданих послуг ( пункт 3.1. договору).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу сторона надала: копію акта приймання-передачі наданих послуг від 10.01.2023 року, платіжну інструкцію № 430 про сплату фізичній особі ОСОБА_14 2 000,00 грн за призначенням платежу «договір про надання юридичних послуг № 10/01-2024/4 від 10 січня 2024 року».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною 3 статті 4 Закону встановлено форми, у яких особа, яка отримала право на здійснення адвокатської діяльності, може здійснювати таку діяльність: індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі статтею 26 Закону підставою для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правничої допомоги. Форма та зміст договору про надання правничої допомоги встановлені статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Надання правової допомоги, зокрема, здійснення представництва інтересів фізичної особи в судах особою, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та процесуальних законів.

Згідно з частиною другої статті 15 ЦПК України представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються обставини надання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 як адвокатом правової допомоги позивачу ЖБК «Хімік» за даною справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, представництво інтересів в суді першої інстанції інстанції, а також не доведено обставин здійснення позивачем ЖБК «Хімік»оплати послуг за надання правової допомоги саме в якості оплати послуг адвоката та безпосередньо адвокату, оскільки оплата таких послуг у розмірі 2 000,00 грн була здійснена позивачем на користь отримувача - фізичної особи ОСОБА_15, про що свідчить банківська платіжна інструкція № 430 від 19 січня 2024 року, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені витрати не є витратами на послуги адвоката та, відповідно не є судовими витратами в розумінні статті 137 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу адвоката у справі № 754/1213/24 на суму 2 000,00 грн, а тому позивачу ЖБК «Хімік»у відшкодуванні витрат, пов`язаних з правничою допомогою, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 322, 526, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 23, 24 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 7, 27 Закону України « Про житлово-комунальні послуги, ст.ст. 81, 89, 133, 137, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» - адвоката Карпічева Юрія Григоровича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» () заборгованість за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду в сумі 2075,33 грн, яка складається із: суми боргу за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду за період з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року у розмірі 2 062,14 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 13,19 грн.

У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Хімік» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1479,18 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: