ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/381/25
Номер провадження 2/292/289/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 травня 2025 року с-ще Пулини
Пулинський районний суд Житомирської області в складі - головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Козачок Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Сірої Аліни Василівни до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівка-агро трейд" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,-
Вказані земельні ділянки успадковані позивачкою після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.07.2017 між ОСОБА_1 та СТОВ "Павлівка-агро трейд" укладені договори оренди землі, за умовами яких відповідачу в оренду строком на 7 років, передані зазначені земельні ділянки. 31.05.2018 відповідач здійснив реєстрацію права оренди.
Строк дії договорів оренди земельних ділянок закінчився 14.07.2024, оскільки орендар у встановлений договорами строк, а саме - не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку їх дії, не направив орендодавцю письмового повідомлення про намір продовжити строк дії договорів.
У зв`язку із закінченням строку дії договорів оренди землі, позивачка звернулася до державного реєстратора з проханням виключити запис про право оренди земельних ділянок СТОВ "Павлівка-агро трейд", проте їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду
Позивачка не може самостійно використовувати земельні ділянки, в тому числі здавати в оренду, оскільки в реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні обтяження право оренди, зареєстровані за відповідачем. Користуючись таким записом, відповідач продовжує використовувати земельні ділянки без жодний правових підстав.
Враховуючи те, що власник земельних ділянок не бажала продовжувати дію договорів оренди землі, обраний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відсутнім права оренди товариства є найбільш ефективним та відповідає характерові порушення прав та інтересів позивачки.
Ухвалою суду від 03.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, остання надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримують та просять задовольнити. Проти постановлення заочного розгляду не заперечують.
У судові засідання, призначені на 24.04.2025, 08.05.2025 та 26.05.2025, представник відповідача не з`явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд дійшов наступного висновку.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п.8 договорів, після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк дії. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію шляхом надання договору на розгляд орендодавця. Після отримання повідомлення від орендаря, орендодавець зобов`язаний дати письмову відповідь про намір продовжити або розірвати договір, не пізніше ніж 10-ти денний строк з для отримання повідомлення.
Як зазначено у п.8.1. договорів, у разі якщо відповідь орендодавця про намір продовжити або розірвати договір не надійшла у 10-ти денний строк, договір вважається продовженим на строк вказаний у п.8 цього договору.
Пунктом 21 договорів визначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку, у стані не гіршому порівняно з тим у якому він її одержав в оренду.
Відповідно до пункту 35 договорів, наряду з іншим, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Пунктом 36 договорів передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються спеціальними нормами законодавства, закріпленими, зокрема, в Земельному кодексі України та Законі України "Про оренду землі".
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Зі ст.6 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Аналіз положень частини першої-п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" свідчить про те, що для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.
Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі № 594/376/17-ц .
Водночас, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року у справі № 923/925/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 912/1138/19, від 17 травня 2022 року у справі № 384/30/21, від 24 квітня 2023 року у справі № 608/2591/21 та інших.
Згідно ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Відповідно до ч.1 статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У справі встановлено, що оспорювані договори оренди землі між сторонами укладені 14.07.2017 на 7 років.
Даними договорами обумовлено, що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію шляхом надання договору на розгляд орендодавця. Після отримання повідомлення від орендаря, орендодавець зобов`язаний дати письмову відповідь про намір продовжити або розірвати договір, не пізніше ніж 10-ти денний строк з для отримання повідомлення.
У той же час, пунктом 35 договорів, передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не дотримався умов договорів оренди землі, оскільки ні у визначений договорами строк - за 90 днів до закінчення строку їх дії, ні у пізніший строк до його закінчення, не повідомив письмово позивачку про намір продовжити їх дію шляхом надання проектів договорів на її розгляд.
Не дотримання відповідачем встановлених договором умов та вимог ст.33 ЗУ "Про оренду землі", призвели до того, що додаткові угоди про поновлення сторонами строку дії договорів оренди землі не укладені, а дія договорів оренди припинилася 14.07.2024 і як наслідок, припинилося право оренди відповідача на спірні земельні ділянки.
Отже, оскільки право на користування земельними ділянками у СТОВ "Павлівка-агро трейд" припинилось, а тому з 14.07.2024 подальше їх використання та володіння відповідачем здійснюється без правової підстави.
Така позиція суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному 05 липня 2023 року у пункті 67 постанови в справі №904/8884/21, згідно якої без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме із цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 Земельного кодексу України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21).
Під час судового розгляду, відповідачем жодним чином не відреаговано на позовні вимоги позивачки та відповідно їх не спростовано.
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Обраний позивачкою спосіб захисту є належним, призведе до поновлення порушених прав та відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладені 29 листопада 2023 року у постанові по справі № 513/879/19, згідно якої належним способом захисту прав орендодавця, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України наведені у рішенні позиції Верховного Суду враховуються під час прийняття рішення у даній справі.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачкою наданими доказами доведено припинення дії договорів оренди землі від 14.07.2017, оскільки у встановленому законом порядку відповідач не скористався своїм правом на їх поновлення, а тому в СТОВ "Павлівка-агро трейд" відсутнє право оренди земельних ділянок, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволено повністю, тому сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1937 грн. 92 коп., суд стягує з відповідача.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Сірої Аліни Василівни до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівка-агро трейд" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, задовольнити.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Павлівка-агро трейд" (вул.Транзитна, 10, с-ще Курне, Житомирський район, Житомирська область, код ЄДРПОУ - 37473417) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев"ятсот тридцять сім) грн. 92 (дев"яносто дві) коп.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Павлівка-агро трейд", юридична адреса: вул.Транзитна, 10, с-ще Курне, Житомирський район, Житомирська область, ЄДРПОУ - 37473417.
Суддя В. Ф. Лотуга