Провадження № 2/761/7141/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Російської Федерації, про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Російської Федерації, про стягнення моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 року матеріали позовної заяви передано до провадження судді Пономаренко Н.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та іншим вимогам встановленим законом.

Щодо позовних вимог про стягнення з російської федерації моральної шкоди у сумі 3208842,00 гривень моральної шкоди суд зазначає наступне. Так, обґрунтуванням такої вимоги позивачкою зазначено, що у 2022 році російська федерація внаслідок початку повномасштабного вторгнення на територію України, ці обставини призвели її та її доньки до моральних страждань, вони вимушені були виїхати з місця постійного проживання в м.Києві в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, а потім за кордон. При цьому позивачка не вказує, коли саме вони виїхали з донькою в м. Кам`янець-Подільський, коли виїхали з м.Кам`янець-Подільський в Болгарії, а саме 1 серпня 2022, однак без знання мови налагодити побут в іншій країні було важко, вони повернулось до України.

В постанові Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 р. «Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог відсутній п.1.14 розділу I що «вся територія міста Києва віднесена до території можливих бойових дій». При цьому вся постанова складається з трьох пунктів та одного Додатку, а також змін які вносяться до десяти постанов Кабінету Міністрів України.

Так, згідно п.п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому пунктом 4 Постанови від 31 березня 1995 року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи.

У позові заявлено вимогу про стягнення суми відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 70 000,00 євро, еквівалент 3 287 459,00 грн. Разом з тим, не зазначено докази, що підтверджують розмір завдання моральної шкоди, розрахунок суми стягнення у заявленому розмірі.

При цьому, позовна заява не містить посилання на докази, якими підтверджуються вказані обставини щодо наявності у власності позивача нерухомого майна та його втрати, або позбавлення можливості користуватися ним.

Крім того, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню, так, позивачем визначено еквівалент суми 70 000 євро - 3 287 459,00 грн., проте не зазначено по якому курсу та станом на який час такий еквівалент визначено, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначити точну суму судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач, посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що звільнена від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Оскільки підстави заявлених позовних вимог не є тотожними підставам для звільнення від сплати судового збору, які зазначені у п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави вважати позивачку такою, що в силу вимог закону звільнена від сплати судового збору.

Інших обставин, які б давали підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору не зазначено, а тому, заявлені вимоги підлягають оплаті судовим збором на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, слід зауважити, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 грн.

Позивачка просить стягнути із РФ на її користь та на користь малолітньої доньки моральну шкоду в розмірі по 35 000 євро, еквівалент 1 643 729,50 грн., що разом становить 70 000,00 євро, еквівалент 3 287 459,00 а отже виходячи з заявленої до стягнення суми до сплати позивачем підлягає судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору за подання заяв до Шевченківського районного суду міста Києва: отримувач коштів - УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) -37995466; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача (МФО) - 899998 ; рахунок отримувача - UA0026011; код класифікації доходів бюджету - 22030101 ; призначення платежу: - «*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Шевченківський районний суд міста».

Отже, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачці усунути відповідні недоліки позову шляхом подання до суду обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги із зазначенням та долученням доказів, що підтверджують вказані обставини; доказів сплати судового збору чи доказів звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаю ться недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Російської Федерації, про стягнення моральної шкоди,- залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: