Справа 524/3172/25
Провадження 2/524/3746/25
20.05.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Лапік К.В.,
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,
18.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є пенсіонером, розмір її пенсії складає 3240 грн. Інших доходів не має. Розмір пенсії є значно нижчим за розмір її щомісячних витрат. Має незадовільний стан здоров`я, страждає на цукровий діабет 2 типу з ускладненнями, кардіосклероз, хронічне захворювання легенів. Потребує санаторно-курортного лікування та постійних витрат на ліки. Враховуючи стан здоров`я, розмір коштів які залишаються після придбання ліків та оплати комунальних послуг, є недостатнім для забезпечення власних потреб, тому потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно.
Ухвалою суду від 19.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 21.04.2025 року витребувано від відділу у м.Кременчуці Управління Державної Міграційної Служби у Полтавській області письмові докази.
Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином - рекомендованою кореспонденцією за адресою реєстрації. Відзив до суду не надійшов.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується заявами про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 20.08.1999 Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_2 по причині зміни прізвища з ОСОБА_3 ; про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 09.01.1998 Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 у зв`язку з обміном паспорта зразка 1974 року.
Як вбачається з довідки МСЕК серія МСЕ № 0171053 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, внаслідок загального захворювання. Згідно долученої медичної документації позивач має хронічні захворювання: цукровий діабет 2 типу з ускладненнями, кардіосклероз, хронічне обструктивне захворювання легенів.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.12.2003 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, починаючи з 21.10.2003 року.

Як зазначає позивач після смерті чоловіка ОСОБА_5 у 2020 році стягнення аліментів на її користь припинилось. Розмір пенсії, який залишається після купівлі ліків, оплати комунальних послуг, є недостатнім для забезпечення власних потреб, тому потребує матеріальної допомоги від повнолітньої доньки.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).

Так, згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №757/52096/18.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та особою з інвалідністю III групи, а отже є непрацездатною особою.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою працездатного віку. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_2 та ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків суду не надано.

На момент розгляду справи позивач отримує пенсію у розмірі 3240 грн. щомісячно, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, оскільки є особою з інвалідністю та має хронічні захворювання постійно потребує коштів на ліки та медичні послуги. Як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій позивач несе витрати на придбання ліків, зокрема на лікарські препарати від цукрового діабету у розмірі 1300 грн. та по сплаті комунальних послуг у розмірі приблизно 1000 грн. на місяць. Отже, позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи те, що позивач є непрацездатною особою з інвалідністю, розмір її пенсії 3240 грн. щомісячно, виходячи з її стану здоров`я, наявністю хронічних захворювань, умов проживання та постійних витрат на ліки та комунальні послуги, не може задовольнити її життєві потреби, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 березня 2025 року і довічно.

Відповідачем не надано доказів того, що у неї немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

.Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 203, 205 СК України , суд, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 березня 2025 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Олена Предоляк