Справа № 372/1893/25
Провадження 4-с-9/25
ухвала

Іменем України

22 травня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Висоцької Г.В. за участю секретаря судових засідань Куник О.В., розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

10.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування обтяжень, в якій просив:

- Скасувати арешт (архівний запис) та заборону на здійснення відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1336969, зареєстрований 28.09.2004 за № 1336969 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, накладений на підставі листа, 2447, 27.03.2003; об`єкту обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 5364089КІЕУ478, архівна дата: 04.04.2003, дата виникнення: 04.04.2003, № реєстра: 1268. внутр. ; 5Е4592С4223, комментарий: Обухів ДНК;

- Скасувати арешт (архівний запис) та заборону на здійснення відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1336983, зареєстрований 28.09.2004 за № 1336983 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, накладений на підставі лист, 2447, 27.03.2003; об`єкту обтяження: невизначено, усе нерухоме майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, за адресою: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 5364089КІЕУ478, архівна дата: 04.04.2003, дата виникнення: 04.04.2003, № реєстра: 1268, внутр.; 5Р4592С4223, комментарий: Обухів ДНК.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у лютому 2005 року йому стало відомо, що на все його майно накладено арешт. Зацікавлена особа своїм листом №31076 від 04 березня 2025 року повідомила, що в 2004 році було накладено обтяження на нерухоме майно, але на даний час, в зв`язку з знищенням архівних справ вони не мають можливості скасувати арешт та роз`яснили право звернення до суду.

До дати призначеного судового засідання представник скаржника подав заяву, в якій вимоги підтримав, просив задовольнити, повідомив, що матеріальна шкода у розмірі 4551,60 грн. повністю відшкодована скаржником, долучив відповідно розписку від Науменка Ю.

Представник Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань до суду не направив.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив скаргу задовольнити в зв`язку із відшкодуванням йому шкоди в повному обсязі.

Оскільки неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд в порядку, визначеному ст. 450 ЦПК України, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судом при розгляді даної скарги, у лютому 2025 року, перебуваючи у відпустці з військової служби, бажаючи оформити відчуження власного нерухомого майна ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, яка повідомила, що на його майно накладено арешт.

На підставі даної інформації ОСОБА_1 звернувся до зацікавленої особи, Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області, про зняття арештів.

Зацікавлена особа своїм листом №31076 від 04 березня 2025 року повідомила, що в 2004 році накладено обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 , але на даний час, в зв`язку з знищенням архівних справ вони не мають можливості скасувати арешт та роз`яснили право звернення до суду.

При цьому надали копію постанови про накладення арешту на майно в зв`язку із стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 4551 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

П.7 ч.4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам, але ігнорується відповідачем

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 712/12136/18, у своїй постанові дійшов висновку про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Враховуючи те, що виконавчі провадження завершені, виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки, після чого знищуються, а також відсутність відкритого виконавчого провадження, наявність заяви від стягувача про виконання судового рішення ОСОБА_1 в повному обсязі та відсутність до нього претензій, суд констатує, що збереження арешту на майно ОСОБА_1 порушує його права, як законного власника вільно розпоряджатися своїм майном.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. 43, 44, 77-83, 137, 141, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати арешт (архівний запис) та заборону на здійснення відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1336969, зареєстрований 28.09.2004 за № 1336969 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, накладений на підставі листа, 2447, 27.03.2003; об`єкту обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 5364089КІЕУ478, архівна дата: 04.04.2003, дата виникнення: 04.04.2003, № реєстра: 1268. внутр.; 5Е4592С4223, комментарий: Обухів ДНК.

Скасувати арешт (архівний запис) та заборону на здійснення відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1336983, зареєстрований 28.09.2004 за № 1336983 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, накладений на підставі лист, 2447, 27.03.2003; об`єкту обтяження: невизначено, усе нерухоме майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, за адресою: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 5364089КІЕУ478, архівна дата: 04.04.2003, дата виникнення: 04.04.2003, № реєстра: 1268, внутр.; 5Р4592С4223, комментарий: Обухів ДНК.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.В.Висоцька