УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 530/1099/24

провадження № 61-5881ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву обґрунтував тим, що ОСОБА_2 є його матір?ю, яка відповідно

до довідки № 112 від 27 травня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Зіньківської міської ради Першотравневого старостинського округу, має захворювання суглобів та потребує стороннього догляду. Інші особи, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 відсутні.

Вказаний факт встановлюється з метою отримання матір`ю заявника,

як особою, яка за станом здоров`я має наявність порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, постійного стороннього догляду. Від встановлення даного факту залежить виникнення

у ОСОБА_1 прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги».

Зіньківський районний суд Полтавської області рішенням від 07 червня

2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнив.

Встановив факт, що ОСОБА_1 є єдиною особою, що зайнятий постійним доглядом на безоплатній основі за матір`ю ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржив заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Зіньківської міської ради, виконавчого комітету Зіньківської міської ради.

У апеляційній скарзі заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що дана заява не підлягає розгляду у судовому порядку, оскільки законодавством передбачено позасудове встановлення такого факту, що є підставою для закриття провадження у справі.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 17 квітня 2025 року зупинив провадження у цій справі за апеляційною скаргою заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави

в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції

у спірних правовідносинах Зіньківської міської ради, виконавчого комітету Зіньківської міської ради на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 214/3475/24 (провадження № 61-15969 св 24).

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що правовідносини у справі, яка переглядається, є подібними з правовідносинами у справі № 214/3475/24, яку передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

З огляду на наведене, наявні підстави для зупинення провадження у справі

на підставі пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України.

05 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник -

Богомол О. В., засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 квітня

2025 року у зазначеній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку

про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав

і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій

їх реалізації.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав

та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися

на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права

із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією

з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися

на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду

за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 17 квітня 2025 року зупинив провадження у цій справі за апеляційною скаргою заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави

в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції

у спірних правовідносинах Зіньківської міської ради, виконавчого комітету Зіньківської міської ради на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 214/3475/24 (провадження № 61-15969 св 24).

Мотивуючи ухвалу від 17 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі, апеляційний суд вказав, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 15 січня 2025 року передав

на розгляд Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 214/3475/24.

Підставою для передачі вищевказаної справи на розгляд Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду стало спірне процесуальне питання, що стосується юрисдикційності (належності до сфери судового розгляду) заяв про встановлення факту здійснення постійного догляду

за особою, яка його потребує за своїм станом здоров`я, та необхідність забезпечення єдиної судової практики, так як Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у складах різних колегій суддів різних судових палат

при вирішенні зазначеного процесуального питання дійшов протилежних висновків, які потребують узгодження. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2024 року (справа № 153/247/24), від 18 грудня 2024 року

(справа № 352/1658/23) зроблено висновки про те, що позасудовий спосіб встановлення факту догляду з посиланням на Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності

на професійній основі, затв. постановою КМУ від 6 жовтня 2021 року № 1040, можливий лише в разі отримання фізичною особою, яка здійснює такий догляд, щомісячної грошової допомоги на догляд чи надбавки на догляд. Протилежними є висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 червня 2024 року у справі

№ 283/1199/23.

У даній справі заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою

про встановлення факту, що він є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за своєю матір`ю, яка потребує стороннього догляду на безоплатній основі.

Отже, судове рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах та із застосуванням аналогічних норм права.

Оскільки правовідносини у справі № 214/3475/24, яку передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, подібні правовідносинам у справі № 530/1099/24, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність зупинити провадження у справі

№ 530/1099/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи

№ 214/3475/24 (провадження № 61-15969 св 24).

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (пункт 10 частини першої

статті 252 ЦПК України).

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої

статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

При цьому така підстава для зупинення провадження у справі застосовується

у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду

якої Велика Палата Верховного Суду може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права,

із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата,

що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування схожої (ідентичної) справи на розгляді у суді касаційної інстанції та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Виходячи з практики оцінки подібності правовідносин, зокрема правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв встановлення відповідної подібності, викладених у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про подібність правовідносин у справі, яка є предметом перегляду, та у справі № 214/3475/24 (провадження № 61-15969св24), яка перебуває на розгляді Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, щодо позасудового встановлення факту догляду за особою, який пов`язаний з реалізацією права на отримання фізичною особою, яка здійснює такий догляд, щомісячної грошової допомоги на догляд чи надбавки

на догляд, та дійшов законного й обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, зупиняючи апеляційне провадження у цій справі

до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду справи № 214/3475/25 та діючи на підставі

пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України, апеляційний суд дотримався вимог процесуального закону.

Така підстава зупинення провадження у справі як перегляд судового рішення

у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду має на меті забезпечення єдності судової практики, яку можна досягти завдяки передбаченим процесуальним законом механізмам.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у постановах

від 17 вересня 2020 року у справі № 557/457/19 (провадження № 61-7028св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 393/135/19 (провадження № 61-1562св20),

від 20 вересня 2023 року у справі № 755/6753/21 (провадження № 61-4221св23).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час постановлення оскарженої ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду

від 17 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту,

що має юридичне значення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров