КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/2848/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Желепи О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ул'яновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Приват-інвест» про захист прав споживачів, -

встановив:

1. Рух справи в суді першої інстанції.

У лютому 2025 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом про захист прав споживачів.

Просила визнати вину працівників магазину Brain, що знаходиться в м. Києві по проспекту Берестейський, 67G , та належить компанії «Приват-Інвест», у продажі розпакованого БФА, зобов`язати замінити чорний картридж на новий з необхідними ознаками захищеності. В рахунок компенсації моральної та матеріальної шкоди зобов`язати відповідача надати додатковий запакований чорний картридж.

В позовній заяві одночасно заявлено клопотання про витребування інформації про постачальника БФА.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачці надано строк для усунення недоліків позову згідно вимог ухвали.

На виконання вимог ухвали позивачкою подано позовну заяву у новій редакції.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року позовну заяву повернуто заявнику.

Повертаючи позов, суд першої інстанції вказав, що у встановлений судом строк позивачка не усунула недоліки позову в повному обсязі, відтак на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне дослідження судом змісту позовної заяви у новій редакції.

Вказує, що у виправленому позові усунуто недоліки позовної заяви згідно вимог ухвали про залишення позову без руху.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Одночасно із зверненням до суду із апеляційною скаргою позивачка просить витребувати із магазину Brain, що знаходиться в м. Києві по проспекту Берестейський, 67G , відеозапис від 16 січня 2025 року під час покупки та тестування БФА моделі MF754wd.

Заяву обґрунтовано тим, що у зв`язку із значним проміжком часу, що сплинув, такий відеозапис може бути втрачено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів з камер відеоспостереження магазину Brain, що знаходиться в м. Києві по проспекту Берестейський, 67G .

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Учасники справи повідомлені про розгляд справи у способи, передбачені нормами ЦПК України. Відповідні докази наявні в матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року, залишаючи позов без руху, суд окреслив недоліки позовної заяви. Позивачці запропоновано, зокрема, надати до позову документи, які підтверджують її анкетні дані (копію паспорту та РНОКПП), а також вказати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Копію цієї ухвали вручено позивачці 22 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку (а.с.10).

На виконання вимог вказаної ухвали від позивачки на адресу суду 05 березня 2025 року надійшла позовна заява у новій редакції (виправлена) та документи, долучені до неї. Направлення позову у новій редакції здійснено 03 березня 2025 року (а.с.13).

07 березня 2025 року постановлено оскаржувану ухвалу суду.

За змістом оскаржуваної ухвали підставою повернення позовної заяви стало неповне усунення недоліків згідно вимог ухвали від 05 лютого 2025 року, а саме не надано суду відомості про наявність електронного кабінету у сторін, позивачкою не зазначено ціну позову.

Первісна та нова редакції позовної заяви містять відомості про ідентифікаційні номери сторін, а також у виправленій позовній заяві позивачкою перед прохальною частиною позову вказано попередню ціну позову 7000 грн.

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом наведених вище норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але в установлений судом строк ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Щодо відсутності у позовній заяві відомостей про наявність чи відсутність у сторін електронного кабінету, апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Частиною 6 статті 14 ЦПК України наведено вичерпний перелік осіб, які реєструють електронні кабінети в ЄСІТС у обов`язковому порядку. До такого переліку не віднесені фізичні особи, які за характером своєї професійної діяльності не зобов`язані реєструвати електронній кабінети.

Можливість роботи суддів в межах системи «Електронний суд» забезпечено за допомогою кабінету судді, в якому суддя має доступ до свої судових проваджень.

Так, пунктом 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим Рішенням Вищої Ради Правосуддя № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року, передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Отже, суддя має технічну можливість перевірки наявності в учасника справи зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС через ідентифікаційний код. Здійснення такого запиту є простим, а отримання відповіді моментальним.

Відтак, за зазначеними в позові кодами РНОКПП позивачки та ЄДРПОУ відповідача суд мав реальну можливість перевірити наявність чи відсутність у сторін зареєстрованих електронний кабінетів. При цьому, така перевірка не є обтяжливою для суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачка у виправленій позовній заяві у тексті позову зазначає, що не має зареєстрованого електронного кабінету. Щодо необхідності зазначення позивачкою відомостей про наявність чи відсутність електронного кабінету у відповідача, то з огляду на відсутність електронного кабінету у позивачки можливо зробити висновок, що остання не має доступу до сервісів, за допомогою яких можливо перевірити відповідну інформацію. Отже, покладення судом на позивачку обов`язку надання таких відомостей, з`ясування яких не є обтяжливим для суду, містить прояви надмірного формалізму.

Щодо відсутності у виправленій позовній заяві відомостей про ціну позову, апеляційний суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Заяви і скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в частині необхідності дотримання учасниками справи форми та змісту заяв та скарг, з якими учасники звертаються до суду.

Разом з тим, незважаючи на те, що традиційно відомості про ціну позову зазначаються на початку позовної заяви після відомостей про учасників справи та перед текстом заяви (скарги), таке розміщення цих відомостей не регламентовано ЦПК України. Нормами процесуального законодавства лише визначено перелік відомостей, які слід вказувати в позові відповідно до приписів статті 175 ЦПК України.

Як установлено апеляційним судом, виправлена позовна заява містить відомості про ціну позову, а саме перед прохальною частиною позову вказано попередню ціну позову 7000 грн.

Отже, із змісту виправленої позовної заяви убачається, що така містить відомості про ідентифікаційні номери сторін та розмір ціни позову.

На вище наведене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку із чим помилково постановив ухвалу про повернення позову.

Колегія суддів також уважає за доцільне вказати про те, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий захист.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У свою чергу, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Отже, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та постановленою із дотриманням норм процесуального права.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

О.В. Желепа