Провадження № 22-ц/801/939/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 рокуСправа № 127/30220/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Міхасішина І.В.

суддів Сопруна В.В., Стадника І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - адвоката Сечко Сергія Володимировича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року,

встановив:

У вересні 2024 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 20.05.2022 о 19 год.15 хв. по вул. О. Антонова, 29 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та вчинив зіткнення з транспортним засобом марки "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2022 (справа №127/10719/22) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_2 , були застраховані в АТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта №89327а2ва від 13.01.2022. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 , звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про страхову подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 16.06.2022. Дана заява була розглянута, а пошкодження застрахованого автомобіля було визнано страховим випадком. У зв`язку з чим, на підставі протоколу огляду транспортного засобу, рахунку на оплату, страхового акту та розрахунку страхового відшкодування, ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 40 793,11 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ2213281. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі: 22 574, 85 грн., згідно платіжного доручення №31005 від 29.09.2022. Між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 27.09.2022, згідно якої розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 25 083, 17 грн., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 22 574,85 грн. Отже представник позивача зазначає, що позивач отримав право вимоги на відшкодування у розмірі 15 709, 94 грн., яке просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму страхового відшкодування в розмірі 2 500, 00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 481, 75 грн. судового збору.

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - адвокат Сечко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апелянт вважає судове рішення ухваленим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і в позовній заяві.

04 квітня 2025 року на адресу вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача - адвоката Казеко О.І., в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просила суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 квітня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (28 372,66 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що 20.05.2022 о 19 год.15 хв. по вул. О. Антонова, 29 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та вчинив зіткнення з транспортним засобом марки "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2022 по справі №127/10719/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 4-6).

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Страхувальник ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи (а.с. 16-18).

На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № АRХ3293106 від 16.06.2022 (а.с. 22).

На підставі вищезазначеного страхового акту АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 40 793,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням №895180 від 17.06.2022 (а.с. 24).

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «АРКС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 574, 85 грн., згідно платіжної інструкції №31005 від 29.09.2022 (а.с. 26).

Між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 27.09.2022, згідно якої розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить: 25 083, 17 грн., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 22 574,85 грн. (а.с. 27-28).

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 15 709, 94 грн.

Відповідно до пп. 38.1.1, п. 38.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), також, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі № 569/13697/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 21 березня 2018 року), залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у справі №333/2096/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 10 червня 2020 року), скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "RENAULT MEGANE SCENIC", д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» та договором визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130 000,00 грн., франшиза 2 500, 00 грн.(а.с. 69).

Між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 27.09.2022, згідно якої розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 25 083, 17 грн., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 22 574,85 грн. (а.с. 27-28).

Тобто, за змістом вказаної угоди про здійснення страхового відшкодування ПАТ «СК «АРКС», діючи добровільно, на власний розсуд погодилось із розміром страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 22 574,85 грн. та правовими наслідками такої виплати.

Відомостей про те, що представник ПАТ «СК «АРКС» підписав вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

Різниці між погодженою позивачем та страховиком винуватця ДТП сумою страхового відшкодування та виплаченою сумою ПАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування на користь потерпілої особи, яка згідно позиції позивача має лягти на відповідача, бути не може, оскільки наведена різниця (в сукупності) складається з тих же елементів, що й погоджений позивачем розміром збитків, однак в меншому розмірі. За наведеними складовими матеріального збитку в збільшеному ніж погоджений розмірі, відповідно до закону, відповідальність несе саме страховик (окрім відповідного відсотку коефіцієнту фізичного зносу), а тому пред`явлення позивачем вимог на ці складові до відповідача, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Таким чином суд констатує, що за наведеними складовими, матеріальну відповідальність міг би нести страховик, якби з ним не було укладено угоди про здійснення страхового відшкодування. За іншими складовими збитків, такими як втрата товарної вартості та франшиза), відповідно до закону відповідати має винуватець ДТП.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що за даних обставин, відповідач міг би нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем при пред`явленні до нього вимог про відшкодування відповідного відсоткового співвідношення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ (його складників) за погодженим зі страховиком винуватця ДТП розрахунком.

Таким чином суд наголошує, що позивач, з підстав визначених ст. 1192 ЦК України, позов до винуватця ДТП не пред`явило, а заявило позов з підстав, визначених ст.1194 ЦК України, як стягнення різниці між страховою виплатою та фактично завданою матеріальною шкодою згідно страхового акту ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 15 709, 94 грн., як такої різниці матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС», 2 500, 00 грн. (франшизи, яка завжди стягується з винуватця ДТП.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - адвоката Сечко Сергія Володимировича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді : В.В. Сопрун

І.М. Стадник