Справа № 159/15/25 Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я.
Провадження № 22-ц/802/551/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.03.2018 року у розмірі 111483,32 грн станом на 03.10.2024.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, особливістю вказаного проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 29.03.2018 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачкою підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищевказаних документів, які складають договір, у мобільному додатку, та зобов`язувався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачці надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20000,00 грн, який неодноразово збільшувався востаннє 16.05.2019 до 70000,00 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Незважаючи на виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору перед позивачем не виконав, внаслідок чого у позичальника перед позикодавцем виник борг, сума якого заявлена до стягнення.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг Монобанк від 29.03.2018 у розмірі 13 463,90 грн, що є залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 03.10.2024.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 98 019,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ «Універсал Банк», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх задоволення, в решті просило рішення суду залишити без змін.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову у цій справі, відмовивши у стягненні з відповідача на його користь 98 019,42 грн. Суд не дослідив механізму отримання банківських послуг, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Сторони по справі та їх представники, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін та їх представників згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що АТ «Універсал Банк» запустив проект Монобанк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Мonоbank». На цих платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення.

Відповідачка звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язувалася виконувати його умови.

Згідно з п. 3 Анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису.

У наданій позивачем копії Анкети-заяви міститься фізичний підпис відповідачки та зазначена дата її підписання 29.03.2018, а також її електронний цифровий підпис.

Копією довідки про наявність рахунку від 04.02.2025 підтверджується видачу позивачем відповідачці банківської картки 5375 41хх хххх 3005 у валюті гривня, з терміном дії до 11.2024.

Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 04.02.2025 стверджується встановлення відповідачці за карткою 5375 41хх хххх 3005 кредитного ліміту 20 000,00 грн 29.03.2018, 25 000,00 грн 14.08.2018, 30 000,00 грн 30.10.2018, 45 000,00 грн 09.01.2019, 70 000,00 грн 16.05.2019.

З копії заяви клієнта №20.30. від 20.12.2019 вбачається, отримання відповідачкою кредиту «транзакція в розстрочку» на суму 19 760,00 грн на строк 24 місяці.

З копії заяви клієнта №20.30. від 23.12.2019 вбачається, отримання відповідачкою кредиту «транзакція в розстрочку» на суму 15 600,00 грн на строк 24 місяці.

З копії заяви клієнта №20.30. від 25.12.2019 вбачається, отримання відповідачкою кредиту «транзакція в розстрочку» на суму 7 100,00 грн на строк 24 місяці.

Зазначені заяви підписані відповідачкою електронним підписом у мобільному застосунку Монобанк, що підтверджується формами підтвердження електронного документу.

У долученому до позовної заяви Паспорті споживчого кредиту чорної картки Монобанк у розділі 4 у графі «процентна ставка, відсотків річних» зазначена базова процентна ставка 3,1% в місяць (37,2% річних).

Доказів погодження відповідачем саме цього Паспорта споживчого кредиту матеріали справи не містять.

В Умовах і правилах обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при надання банківських послуг щодо карткових продуктів Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток Монобанк в редакції від 28.02.2018 (далі Умови і правила) у п. 7 Додатки, пп.7.1 Тарифи заначено, у розділі 4 у графі «процентна ставка, відсотків річних» зазначена базова процентна ставка 3,2% в місяць (38,4% річних). Паспорт споживчого кредиту у цих Умовах і правилах відсутній.

Доказів погодження відповідачем саме цих Умов та Правил матеріали справи не містять.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що проценти нараховувались за ставкою 38,4% за період з 02.04.2018 по 31.08.2020, а з 01.09.2020 по 31.03.2022 за ставкою 37,2 %, а з 01.04.2022 по 31.07.2022 за ставкою 19,2 %, а з 01.08.2022 по 03.10.2024 за ставкою 37,2 %. Зазначено, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 111 483,32 грн.

З виписки по картці 5375 41хх хххх 3005 (рух коштів по картці від 17.01.2025) за період з 01.10.2017 по 17.01.2025 наданої відповідачкою, та з виписки по картці 5375 41хх хххх 3005 (рух коштів по картці від 04.02.2025) за період з 29.03.2018 по 03.10.2024 наданої позивачем, вбачається:

-Відповідачці нараховано процентів за користування кредитом у розмірі 140 479,46 грн (за період з 29.03.2018 по 03.10.2024);

-Відповідачкою здійснено витрат з картки на суму 184 334,54 грн;

-Відповідачка користувалась послугою витрата у розстрочку за якою мала упродовж 24 місяців з 20.01.2020 повертати кредит частинами щомісяця по 1198,77 грн, 946,40 грн, 430,73 грн на загальну суму 42 460, 00 грн (19 760,00+15 600,00+7 100,00);

-Відповідачкою здійснено зарахувань на картку в розмірі 213330,70 грн.

-на 29.03.2018 кредитний ліміт становив 20 000,00 грн;

-14.08.2018 кредитний ліміт фактично збільшено на 5 000, 00 грн до 25 000,00 грн;

-30.10.2018 кредитний ліміт фактично збільшено на 5 000, 00 грн до 30 000,00 грн;

-09.01.2019 кредитний ліміт збільшено на 15 000,00 грн до 45 000,00 грн;

-16.05.2019 кредитний ліміт збільшено на 25 000,00 грн до 70 000,00 грн;

-на 03.12.2024 залишок по картці становить: мінус 44511,32 грн.

Копією Виписки з ЄДР від 29.12.2018, копією банківської ліцензії №92 від 10.10.2011, копією статуту позивача в редакції від 20.01.2022 підтверджується , що позивач є банком та має право на здійснення банківської діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Анкета-заява від 29.03.2018 підписана відповідачкою як фізичним підписом так і електронним цифровим підписом. Зазначений підпис підтверджує, що сторони погодили, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилам, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Отже, сторони погодили уклали в належній формі кредитний договір.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на дві групи: законодавчо встановлені (їхній розмір та підстави стягнення визначаються нормативно-правовими актами) та договірні (визначаються безпосередньо сторонами у договорі).

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо процентів, зокрема їх розміру та порядку нарахування, крім розрахунку заборгованості за кредитним договором від 29.03.2018, посилався також на Паспорт споживчого кредиту, Тарифи, Умов та правила, розміщений на офіційному сайті банку https://monobank.соm.ua, а також на Тарифи і Паспорт споживчого кредиту.

Доводи банку про те, що факт ознайомлення відповідача з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви клієнт висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, суд першої інстанції правильно відхилив, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

З огляду на наведені вище норми Закону України «Про електронну комерцію» та на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту, Тарифів, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом було ознайомлено відповідача.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи за карткою Monobank розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, конкретних умов, які були запропоновані відповідачу, а також через відсутність у Анкеті-заяві чіткої домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».

Крім того, роздруківка зазначених документів із сайту, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила, про що висловлено і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів погодження відповідачкою саме цих Умов і правил, Тарифів, Паспорту споживчого кредиту, які долучені ним до матеріалів справи, а відтак відсутні підстави вважати, що укладений між сторонами кредитний договір містив саме такі умови (щодо розміру процентів, збільшення /зменшення кредитного ліміту, зарахування коштів кредитного ліміту в погашення прострочених процентів, тощо про що заперечує відповідач), про узгодження яких стверджує позивач.

Також суд звертає увагу, що у розділі 4 Паспорту споживчого кредиту містяться застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених у Паспорті, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуг кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування», є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит та ряд застережень.

Крім того, Паспорт споживчого кредиту доданий до позовної заяви містить вказівку про застосування процентної ставки у розмірі 3,1 % в місяць (37,2% річних), а з виписок по картці відповідачки видно, що їй нараховувались проценти річних з моменту початку користування кредитними коштами в розмірі 38,4 % річних.

При цьому з виписок по картці відповідачки видно, що позивач, нарахувавши відповідачці проценти за користування кредитним коштами, не обліковував ці проценти на окремому рахунку, а здійснював переведення цих процентів у тіло кредиту шляхом їх погашення новими кредитними коштами, для чого збільшував кредитний ліміт (овердрафт).

У такий спосіб позивач з квітня 2020 року, знаючи, що відповідачка не сплачує в повному обсязі поточні проценти на тіло кредиту, не повернула вже використаний кредитний ліміт у розмірі 70 000,00 грн, почав погашати поточні проценти за рахунок видачі відповідачу нового кредиту (овердрафту), збільшуючи таким чином тіло кредиту.

Тобто, заборгованість по основній сумі кредиту збільшувалась не за рахунок того, що відповідачка використовувала кредитні кошти на споживчі потреби, а за рахунок того, що позивач, збільшуючи кредитний ліміт, погашав прострочені проценти цими новими кредитними коштами. Ці кредитні кошти позивач обліковував як виданий відповідачці кредит, який відразу списувався позивачем на погашення прострочених процентів.

Таким чином позивач фактично не ніс витрат, адже видані відповідачу кошти як кредит він відразу повертав собі у вигляді погашення прострочених процентів.

Отже, погасивши прострочені проценти новими кредитними коштами, фактично відбувалося нарахування процентів на прострочені проценти.

Будучи професійним учасником ринку фінансових послуг та усвідомлюючи всі ризики, позивач допускав та свідомо сприяв виникненню у відповідачки значної сум заборгованості.

На переконання суду така поведінка сторони правочину не може розглядатись як добросовісна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.

Як вище зазначав суд, з виписок по картці НОМЕР_1 хх хххх 3005 наданих позивачем та відповідачкою видно, що остання здійснила витрат з картки на суму 226 794,52 грн з яких 184 334,54 грн на споживчі потреби та 42460,00 грн платежів по розстрочці (19 760,00+15 600,00+7 100,00).

Водночас відповідачкою на картку зараховано кошти в сумі 213 330,70 грн.

Отже, різниця між використаними коштами та повернутими і буде тією сумою, яку відповідачка фактично отримала, однак не повернула: 226 794,52 грн - 213 330,70 грн = 13 463,90 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача перед банком існує заборгованість за кредитним договором лише у розмірі 13463 гривні 90 копійок, тому підставним буде стягнення з відповідача фактично отриманих, але не повернутих ним коштів, а отже в частині визначення розміру заборгованості висновок суду зроблений після належного з`ясування дійсних обставин справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням особою, яка подала апеляційну скаргу, чинного законодавства та обставин справи, були предметом дослідження судом першої інстанції і спростовуються наведеними вище обґрунтуваннями.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування в оскаржуваній частині відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Головуючий

Судді :