Справа № 189/1272/25
У Х В А Л А

22.05.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тахтарової В.С.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції,

представник третьої особи Кіріченко З.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скороход А.О. звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

23.04.2025 року ухвалою суду відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22.05.2025 року о 11.00 год.

До початку підготовчого судового засідання представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що Вільнянським районним судом Запорізької області 17.07.2024 року виданий судовий наказ у справі №314/2941/24 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зазначає, що з 17.01.2025 року донька ОСОБА_6 проживає з батьком. Позивач самостійно виховує свою доньку та вона повністю знаходиться на його утриманні. При цьому, відповідачка участі у забезпеченні доньки не приймає, не цікавиться її успіхами у навчанні, її духовним та фізичним розвитком, самостійно вирішує побутові проблеми задля інтересів доньки, що виникають з приводу виховання та навчання.

У той же час з 17.01.2025 року з ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 їх отримує, але не витрачає їх на ОСОБА_4 . З 17.01.2025 року по 24.04.2025 року вона їх витрачає на власні потреби, не купує ОСОБА_4 одяг, шкільне приладдя, засоби особистої гігієни, подарунки та харчі, не надсилає доньці ці кошти на її особисті потреби. ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, не має офіційного місця роботи, витрачає суто на свої особисті потреби, що порушує право доньки ОСОБА_4 на її гідне життя та здоров`я.

Зважаючи на те, що позивач з 17.01.2025 року несе подвійні витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , а саме самостійне утримує доньку та платить аліменти ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , це може суттєво погіршує його матеріальне становище.

Оскільки судовий розгляд справи займе досить тривалий час, просить суд зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно від всіх видів заробітку згідно судового наказу від 17.07.2024 року у справі № 314/2941/24 виданого Вільнянським районним судом Запорізької області до прийняття рішення по цивільній справі №189/1272/25 про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів, просили її задовольнити.

Представник третьої особи просила вирішити дане питання на розсуд суду.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний з позовними вимогами і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, окрім іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник просив вжити заходів забезпечення позову до набрання чинності рішенням суду за наслідками розгляду його позову про визначення місця проживання дитини разом із батьком, шляхом зупинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу від 17.07.2024 року у справі №314/2941/24, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області.

Отже, предметом позову ОСОБА_1 є визначення місця проживання дитини, сам виконавчий документ (судовий наказ) заявником не оскаржується, відтак відсутні правові підстави, в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, для зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Також заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини у разі задоволення позову.

Крім того, ОСОБА_1 сплачує аліменти на підставі наказу по справі № 314/2941/24 виданого 29.08.2024 року 12.09.2024, який набрав законної сили, між тим недопустимим є забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, про що зазначив Пленум Верховного суду України у п.2 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до приписів пункту 9 статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з засад судочинства.

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №524/188/18 (провадження № 61-38051св18), недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року по справі № 950/2492/19, провадження № 61-11673ск20.

В даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, який набрав законної сили, що суперечить гарантованому Конституцією України принципу обов`язковості судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду стороні по справі.

Суддя О.В. Чорна