Справа № 438/331/23 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1620/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Підлужного В.І.,

з участю: представника апелянта адвоката Деркач О.Р., представника позивача адвоката Петруняк О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про припинення обтяження арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про припинення обтяження арешту нерухомого майна, а саме припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016; підстава обтяження: постанова ВП 24174541 від 21.04.2011р. відділ ДВС Бориславського МУЮ державний виконавець Білик Ю.А.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції. Код: 348570, 82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Дрогобицька,5.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Борислав Львівської області помер батько позивача ОСОБА_2 , який за життя не складав заповіту.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина за законом на все належне спадкодавцю на час смерті майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є позивач у справі ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_3 , який відмовився від прийняття спадщини, подавши державному нотаріусу 01 вересня 2022 року заяву про відмову від прийняття спадщини.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради 19 січня 2004 року, зареєстрованого Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО 02 лютого 20004 року за реєстраційним номером 4421120.

Державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., після звернення позивача із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва на спадщину за законом, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо належного спадкодавцю нерухомого майна, було повідомлено позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки 21 січня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Бориславського міського управління юстиції Білик Ю.А. в межах виконавчого провадження №24174541 винесена постанова про накладення арешту на все майно батька позивача (тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016).

Стало відомо, що вищезазначеною постановою державного виконавця Білик Ю.А. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 21 січня 2011 року ВП №24174541, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 25 травня 2010 року №2-268 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №233739-cred від 13.06.2008 року в розмірі 30127,88 грн., що еквівалентно станом на 20 серпня 2009 року 3 838,92 доларам США, було накладено арешт на все майно спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно довідки від 02 лютого 2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_3 станом на 02 лютого 2023 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Згідно отриманої відповіді Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України від 24 лютого 2023 року за №191-14/625 позивача повідомлено, що згідно відомостей ВП спец підрозділ, в межах виконавчого провадження №24174541 винесено постанову від 26 червня 2013 року про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист не пред`являвся.

Наявність вказаного обтяження створює перешкоди у реалізації прав позивача, зокрема щодо прийняття спадщини за законом. Натомість скасувати наявну заборону у позасудовому порядку неможливо через те, що станом на 24 лютого 2023 року у Бориславському відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України не перебуває жодного виконавчого провадження щодо боргових зобов`язань стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відсутні правові підстави для вчинення виконавчих дій: зняття арешту з майна, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про припинення обтяження арешту нерухомого майна задоволено.

Припинено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016; підстава обтяження: постанова ВП 24174541 від 21.04.2011р. відділ ДВС Бориславського МУЮ державний виконавець Білик Ю.А.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції. Код: 348570, 82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Дрогобицька,5.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що арешт, який накладено на майно, було накладено Бориславським ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції в рамках відкритого виконавчого провадження №24174541, а не АТ «КБ «Приватбанк».

Зазначає, що судом не було враховано, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем і він не має відповідати за чиїсь дії чи бездіяльність.

Вважає, що відповідно до оскаржуваного рішення, АТ КБ «Приватбанк» має виконати і скасувати те, що зробив Бориславський ДВС, що не є можливим.

Окрім цього зазначає, що суд не встанови дійсних обставин справи та не дослідив чи позивач дійсно є власником спірного майна та чи порушені його права саме банком.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Деркач О.Р., представника позивача адвоката Петруняк О.Б.,, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявне обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника та належного йому майна порушує право власності позивача ОСОБА_1 , оскільки останній обмежений у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у його користуванні та зняття зареєстрованого обтяження майна, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.7), якому на день смерті на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Спадкоємцем майна померлого є його син - позивач по справі ОСОБА_1 , який 05 вересня 2022 року звернувся до державного нотаріуса Бориславської нотаріальної контори Львівської області із заявою за №516 про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за № 321507841 від 31.01.2023 судом встановлено, що відносно нерухомого майна, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , зареєстровано обтяження невизначене майно, все нерухоме майно; особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_2 ; обтяжувач: ВДВС Бориславського управління юстиції, Код:34857012, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016 (а.с.16-17, 73-74).

З листа Бориславського ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України за №191-14/625 від 24 лютого 2023 року та копії витягу ВП-спецпідрозділ вбачається, що постановою державного виконавця Білик Ю.А. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 21 січня 2011 року ВП №24174541, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 25 травня 2010 року №2-268 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №233739-cred від 13.06.2008 року в розмірі 30127,88 грн., що еквівалентно станом на 20 серпня 2009 року 3 838,92 доларам США, було накладено арешт на все майно спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.20,21).

Проте, згідно довідки від 02 лютого 2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_3 станом на 02 лютого 2023 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк»(а.с.18).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено статтею 1216 ЦК України та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Керуючись наведеними правовими нормами, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2024 року у справі №208/6868/21.

Наявне обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника та належного йому майна порушує право власності позивача ОСОБА_1 , оскільки останній обмежений у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у його користуванні та зняття зареєстрованого обтяження майна, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач обрав правильний спосіб захисту, звернувшись до суду з позовом до особи, в інтересах якої накладено арешт, - АТ «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарга не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 13 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.