Провадження № 2-о/161/374/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2025 року о 22 год. 02 хв., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», заявник звернувся до суду із цієї заявою. Заява фактично надійшла до суду та зареєстрована наступного робочого дня - 26 травня 2025 року.

Заява обґрунтована тим, що на тимчасово окупованій території, а саме в с. Роздольне Каланчацького району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 . Вказує, що він отримав свідоцтво про смерть від окупаційних органів держави-агресора, а отримання свідоцтва про смерть за законодавством України йому необхідне для реалізації своїх спадкових прав.

Посилаючись на вищевикладене заявник просить суд встановити факт, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с. Роздольне, Каланчацького району, Херсонської області.

Заявник у судове засідання не прибув, але його представник у тексті заяви просить суд слухати справу за їх відсутності.

Заінтересована особа свого представника у судове засідання не направила.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити, з таких підстав.

Частиною першою статті 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Всупереч вищенаведеному, заявник в якості доказів смерті його батька на тимчасово окупованій території надав документ, складений іноземною мовою, без надання перекладу такого документу державною мовою, що унеможливлює дослідження цього доказу судом та надання йому оцінки.

Крім того, відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року №707/1607/16-ц зроблений правовий висновок, що заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованій території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці тощо.

Верховний Суд наголосив, що розгляд цієї категорії судових справ повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних; а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Досліджуючи виключно докази, надані органами, утвореними на тимчасово окупованій території, суд позбавлений можливості належним чином встановити факт смерті на непідконтрольній Україні території.

Застосовуючи вказану позицію до розглядуваних відносин суд зазначає, що заявник не надав суду будь-яких інших об`єктивних доказів, які б підтверджували факт смерті його батька на тимчасово окупованій території, зокрема покази свідків (в тому числі письмові), речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновок експерта, копії лікарського свідоцтва про смерть, довідки лікувального закладу про смерть, акт про смерть складений у довільній формі тощо.

Ухвалюючи це рішення суд не може керуватися лише документом, складеним окупаційними органами, який до того ж ще і не перекладений на державну мову, тому суд не має змогу встановити його точний зміст.

Брати участь в розгляді справи сторона заявника відмовилася не з`явившись у судове засідання та подавши до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, що унеможливлює реалізацію судом положень ч.1 ст.294 ЦК України, а саме щодо роз`яснення учасникам справи їхніх прав та обов`язків, сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вжиттю заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки заявник не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів смерті його батька на тимчасово окупованій території України, окрім як документа окупаційних органів, складеного іноземною мовою, та без надання суду його перекладу, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.265, 294, 317 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявником у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересованою особою у справі є Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Луцьк, пр. Соборності, буд.18, .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 26 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ