Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6844/24
Провадження №2-п/711/21/25
У Х В А Л А

19.05.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши питання про поновлення строку на перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025, щодо прийняття заяви про перегляд заочного рішення від 20.02.2025, постановленого за результатами розгляду цивільної справи № 711/6844/24 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та про зміну судового рішення від 20.02.2025, -

в с т а н о в и в :

Заявник ДП «ЧАРЗ-АВТО» 25.04.2025 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 по цивільній справі №711/6844/24, щодо прийняття заяви про перегляд заочного рішення від 20.02.2025, постановленого за результатами розгляду цивільної справи № 711/6844/24 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та про зміну судового рішення від 20.02.2025.

У заяві зазначено, що із вказаним судовим рішенням заявник не згоден, а тому воно як незаконне та необгрунтоване підлягає до скасування. Також вказав, що за день до самого судового засідання 20.02.2025, на якому було прийняте рішення, тобто 19.02.2025, він повідомив суд про факт отримання позовної заяви з копіями доданих документів, а тому з об`єктивних причин не підготував та не подав відзив на позов. Зазначив, що судом не було взято до уваги, що позивач, всупереч вимогам ст. 175 ЦПК не надав вчасно відповідачу примірник позовної заяви та копії долучених докумен6тів; про судове рішення від 20.02.2025 заявник дізнався лише 22.04.2025 через інтернет ресурс «ЄДРСР». На думку заявника, саме ці обставини свідчать про те, що ДП «ЧАРЗ-АВТО» пропустило строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин, а тому наявні підстави для поновлення такого строку.

Крім того, у заяві зазначено про те, що ДП «ЧАРЗ-АВТО» не погоджується із судовим рішенням в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 100000грн. 00коп., оскільки такий розмір є завищеним і таким, що не відповідає принципу виваженості та справедливості і призводить до безпідставного збагачення.

Таким чином, заявник просить суд поновити строки на перегляд заочного рішення від 20.02.2025; заяву про перегляд заочного рішення прийняти до розгляду та задовольнити повністю; рішення суду від 20.02.2025 змінити і у стягненні з ДП «ЧАРЗ-АВТО» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 100000грн. 00коп. відмовити повністю; судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

За результатами вирішення даної заяви, судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 20.08.2024 через канцелярію суду звернувся до суду з позовом до ДП «ЧАРЗ-АВТО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до даних відповіді №764490 від 02.09.2024 з ЄДРПОУ встановлено, що Дочірнє підприємство «ЧАРЗ-АВТО» є юридичною особою, і його місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Різдвяна, 290.

Ухвалою суду від 05.09.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ця ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 17.09.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Відповідачу ДП «ЧАРЗ-АВТО» за вказаною адресою судом були направлені рекомендованим листом документи: ухвала про відкриття провадження у справі, судова повістка, пам`ятка учасника справи та позовна заява з додатками. Крім того, до його електронного кабінету 11.09.2024 доставлена судова повістка про підготовче засідання, яке призначене на 04.10.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного документу та ухвала про відкриття провадження по справі доставлена до електронного кабінету 17.09.2024.

Підготовче засідання було відкладене на 30.10.2024, про що відповідачу також було направлено до електронного кабінету судову повістку, яка відповідно до довідки про доставку електронного документу, отримана 04.10.2024, тобто завчасно.

04.10.2024 до суду повернулося рекомендоване поштове відправлення №916 зі всіма процесуальними документами (ухвала, судова повістка, пам`ятка та позовна заява з додатками), які направлялися судом до ДП «ЧАРЗ-АВТО», і як повідомлено працівником поштового відділення у довідці ф.20: «причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою». Дані обставини свідчать про належне повідомлення учасника справи про судовий розгляд справи, у розумінні ст. 128 ЦПК України.

30.10.2024 підготовче засідання було відкладене і призначене наступне на 10.12.2024, про що також відповідачу було повідомлено належним чином - направлено до електронного кабінету судову повістку, яка відповідно до довідки про доставку електронного документу, отримана 31.10.2024.

В підготовче засідання 10.12.2024, враховуючи дані протоколу засідання, відповідач та/чи його представник не з`явились, про поважність причин неявки не повідомили, будучи належним чином і завчасно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Крім того, відзив на позов подано не було. Відповідно, ухвалою суду від 10.12.2024, підготовче провадження закрите і призначено справу до розгляду по суті на 17.01.2025.

ДП «ЧАРЗ-АВТО» до електронного кабінету 10.12.2024 отримало судову повістку про судове засідання на 17.01.2025 та прикріплені до нього файли ухвалу від 10.12.2024, про що свідчать довідки про доставку електронних документів, відповідно.

Крім того, відповідно до повідомлення рекомендованого листа №654 ДП «ЧАРЗ-АВТО» 16.12.2024 отримало поштовим відправленням судову повістку про судове засідання на 17.01.2025 та ухвалу про закриття підготовчого провадження.

Між тим, 17.01.2025 в судове засідання відповідач/його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать дані протоколу судового засідання і не повідомлено про поважність причин неявки. При цьому, враховуючи позицію позивача та його представника, суд відклав судовий розгляд справи на 12.02.2025, про що було повідомлено відповідача, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, яка останнім 18.01.2025 отримана, відповідно до даних довідки про доставку електронного документу.

11.02.2025 через систему «Електронний суд», від відповідача надійшла до суду заява про направлення на адресу: м. Черкаси, вул. Різдвяна, 290 (адреса відповідає інформації з ЄДРПОУ) позовної заяви з додатками задля можливості підготувати пояснення по справі.

12.02.2025 судове засідання було відкладено з огляду на подану відповідачем заяву, враховуючи позицію сторони позивача, про що свідчать дані протоколу судового засідання і призначено наступне судове засідання на 20.02.2025, про що також відповідачу було повідомлено належним чином: ухвала про відкриття провадження по справі, судова повістка, пам`ятка, позовна заява з додатками направлені рекомендованим листом за вказаною адресою 13.02.2025, який отриманий 19.02.2025, відповідно до повідомлення рекомендованого листа № 138; всі ці та інші документи були направлені й до електронного кабінету відповідача і отримані 15.02.2025, про що свідчать дані довідок про доставку електронних документів.

Між тим, 20.02.2025 в судове засідання відповідач/його представник не з`явились, про поважність причин неявки не повідомлено, відзив на позов чи будь-які інші заяви/клопотання, у тому числі щодо поновлення/продовження строків на подачу письмових процесуальних заяв, відзиву тощо, не надходило.

При цьому, звертається увага, що відзив на позов подається відповідачем протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Як вже зазначалося вище, ухвалу про відкриття провадження від 05.09.2024 відповідачем отримано в електронному кабінеті 17.09.2024. При цьому, відзив у визначений законом та ухвалою суду строк відповідачем продано не було.

Отже, враховуючи норми ст.ст. 128, 223, 280-282 ЦПК України, позицію сторони позивача, яка викладена нею у заяві від 20.02.2025, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних матеріалів та досліджених доказів і було постановлене заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково; стягнуто з Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» (, м.Черкаси, вул. Різдвяна, 290) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч)грн. 00коп.; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» (, м.Черкаси, вул. Різдвяна, 290) в дохід держави судовий збір у розмірі 1000грн. 00коп.

Вступна та резолютивна частини судового рішення від 20.02.2025 було отримано відповідачем в електронному кабінеті 21.02.2025. Крім того, роз`яснено спосіб, порядок та строки подачі заяви про перегляд заочного рішення та заяви про поновлення строку на подання заяви про його перегляд.

Повний текст судового рішення від 20.02.2025 доставлено до електронного кабінету ДП «ЧАРЗ-АВТО» 19.03.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу.

За матеріалами справи також встановлено, що 26.02.2025 через канцелярію суду позивачем була подана заява про стягнення витрат на професійну правову допомогу із наданням підтвердження направлення її рекомендованим листом відповідачу (опис вкладень цінного листа, фіскальний чек від 24.02.2025 та накладна Укрпошти).

Судовий розгляд цієї заяви призначено на 11.03.2025, про що відповідачу було повідомлено через електронний кабінет 27.02.2025, враховуючи дані довідки про доставку електронного кабінету.

В судовому засіданні 11.03.2025 участь у розгляді заяви ОСОБА_1 брав представник відповідача ОСОБА_2 і за його клопотанням було оголошено перерву до 19.03.2025, про що свідчить розписка та доставлено судову повістку до електронного кабінету 11.03.2025.

19.03.2025 судом, з врахуванням заяви сторони позивача від 12.03.2025 та за участі представника відповідача Толкачова Р.С., ухвалено додаткове рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 і стягнуто на його користь з ДП «ЧАРЗ-АВТО» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9550грн. 00коп., в іншій частині відмовлено.

Додаткове рішення доставлено до електронного кабінету відповідача 09.04.2025, про що свідчать дані довідки про доставку електронного документу.

При вирішенні заяви заявника ДП «ЧАРЗ-АВТО», суддею враховуються висновки, викладені у постанові ВП ВС від 12.06.2024 (справа №?56/11081/20). Так, зазначено, що заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.

З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

У контексті справи, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже, як зазначено в попередньому розділі цієї постанови, право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас, відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

Висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: - передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; - оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

З огляду на висновки постанови ВП ВС від 12.06.2024 (справа №756/11081/20), у питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення Велика Палата Верховного Суду послідовно враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4)перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 20.02.2025, відповідач по справі (заявник) ДП «ЧАРЗ-АВТО» посилається на те, що із вказаним судовим рішенням він не згоден, а тому воно як незаконне та необгрунтоване підлягає до скасування. Також вказав, що за день до самого судового засідання 20.02.2025, на якому було прийняте рішення, тобто 19.02.2025, він повідомив суд про факт отримання позовної заяви з копіями доданих документів, а тому з об`єктивних причин не підготував та не подав відзив на позов. Зазначив, що судом не було взято до уваги, що позивач, всупереч вимогам ст. 175 ЦПК, не надав вчасно відповідачу примірник позовної заяви та копії долучених докумен6тів; про судове рішення від 20.02.2025 заявник дізнався лише 22.04.2025 через інтернет ресурс «ЄДРСР». На думку заявника, саме ці обставини свідчать про те, що ДП «ЧАРЗ-АВТО» пропустило строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин, а тому наявні підстави для поновлення такого строку.

Таким чином, за результатами вирішення заяви ДП «ЧАРЗ-АВТО», суддя приходить до висновку, що підприємство (відповідач) протягом всього судового провадження по справі було обізнане про розгляд справи №711/6844/24, всі процесуальні документи та судові рішення направлялися відповідачу до електронного кабінету, враховуючи, що він зареєстрований в системі «Електронний суд», а також рекомендованими поштовими відправленнями, які ним отримувалися. При цьому, відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст.ст. 43, 49 ЦПК України, зокрема і правом подати відзив на позов та докази в обгрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, а також інших письмових процесуальних заяв, у тому числі і про продовження/поновлення строку на їх подання. З огляду на норми цивільного процесуального законодавства, отримавши 21.02.2025 та 19.03.2025 в електронному кабінеті заочне рішення суду від 20.02.2025 (вступна та резолютивну частини, а також повний текст судового рішення, відповідно), враховуючи норми ст.ст. 272, 284 ЦПК України, відповідач міг подати заяву як про перегляд заочного рішення, так і заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд. Між тим, відповідні заяви (одночасно) ним подано до суду лише 25.04.2025, тобто зі значним пропуском установленого в частині другій та третій статті 284 ЦПК України строків.

Крім того, суддя вважає, що жодних підстав для поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду від 20.02.2025 немає; відповідачем фактично не наведено обставин поважності причин пропуску строку, а ті, які зазначені у заяві, спростовуються дослідженими матеріалами справи і, відповідно, суддя вважає наведені обставини неповажними. Також суддя звертає увагу і на поведінку відповідача протягом всього часу розгляду справи, зокрема і після отримання в електронному кабінеті цього судового рішення, який не лише був обізнаний про судовий розгляд справи за позовом, а й 11.03.2025 його представник брав участь в судовому засіданні з розгляду заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, яка була подана 26.02.2025, відповідно до ст. 270 ЦПК України «Додаткове рішення суду», а тому, відповідно, це свідчить про його обізнаність про постановлення 20.02.2025 й основного рішення по справі. Крім того, вступна та резолютивна частини судового рішення від 20.02.2025 було отримано відповідачем в електронному кабінеті 21.02.2025. Також судом, роз`яснено спосіб, порядок та строки подачі заяви про перегляд заочного рішення та заяви про поновлення строку на подання заяви про його перегляд. Між тим, відповідач не скористався правом на подачу таких заяв.

Як вже зазначено, заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви перегляд заочного рішення від 20.02.2025 із одночасною заявою про перегляд цього судового рішення, подано лише 25.04.2025. Більш того, 19.03.2025 відповідачем по справі через систему «Електронний суд» подані пояснення, за якими він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у тому числі і щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, незважаючи на норми ст.ст. 174, 178 ЦПК України. При цьому, навіть і поряд із цими поясненнями, ним не надано до суду підтвердження направлення їх позивачу, який не має електронного кабінету, про що зазначено у позовній заяві, та його представнику адвокату Глембоцькій І.В.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ДП «ЧАРЗ-АВТО» про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025, оскільки відсутні поважні обставин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк. Відповідно, слід залишити без розгляду і заяву ДП «ЧАРЗ-АВТО» про перегляд цього заочного рішення суду, оскільки право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 127, 280-284, 287, 260, 261, 269, 353 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025, - відмовити.

Заяву Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний ухвали складено 19.05.2025.

Суддя: С. М. Позарецька