Справа № 538/2600/24
Провадження № 2/538/290/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Сенчанської сільської ради Миргородського району і просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на житловий будинок літ. "А-1", 1960 року побудови, загальною площею 50,2 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м, сарай літ."Б", сарай літ."В", літню кухню літ."Г", погріб літ."Д". В обгрунтування позову зазначила, що вона починаючи з лютого 2012 року має у володінні та користуванні будинок АДРЕСА_1 . Факт належності їй будинку з 2012 року підтверджується довідками за період з 2012 по 2015 рік, за період з 2016 по 2023 рік, за 2024 рік. Довідки видані на підставі Погосподарських книг Сенчанської (колишньої Жданівської) сільської ради, які є основним засобом обліку наявності домоволодінь та руху жителів села у відповідності до визначеного погосподарського номеру нерухомого майна. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не приватизована. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Станом на 2000-2011 власника житлового будинку, що є предметом цього позову, не було виявлено і відповідно, право власності на нього ні за ким не було зареєстровано. З лютого 2012 року вона почала проживати в даному будинку після проживання в ньому осіб, які вибули з території сільської ради у невідомому напрямку, будинок нікому не належав і власника якого вона не змогла знайти. За період її проживання (володіння) даним будинком з лютого 2012 року і по даний час, ніхто не претендував на нього, ніякі власники з відповідним правовстановлюючими документами не з`являлися, вона постійно в ньому проживає. Представник сільської ради бачили і знали, що вона відкрито володіє даним будинком, добросовісно відноситься до виконання своїх обов`язків як його господар: своєчасно сплачує комунальні платежі, проводить ремонтні роботи. Їй сільською радою надано у користування земельну ділянку орієнтовною площею 0.08 га під житловим будинком у користування, право власності на неї вона не може оформити на даний час, так як житловий будинок, який на ній знаходиться, не належить їй на праві власності. При зверненні до КП Лубенське МБТІ за наданням інформації про реєстрацію даного об`єкта нерухомості (житлового будинку) та власника будинку, 06.12.2024 року вона отримала Інформаційну довідку, що право власності на будинок не зареєстроване, відповідно власника будинку не має, а отже ніхто не мав ніяких майнових прав на даний об`єкт нерухомості. Технічного паспорту та інших документів чи технічної документації на житловий будинок не було, тому вона звернулась за виготовленням технічного паспорту. Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок не є аварійним та придатний до проживання. Вона неодноразово зверталася до Сенчанської сільської ради з клопотанням про те, щоб визнали за нею право власності на дане домоволодіння, оскільки вона понад 12 років безперервно користуюся даним нерухомим майном. Сенчанська сільська рада відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо

вона має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, їй

необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, суду пояснила, що після розірвання шлюбу в 2010 вона переїхала до м. Лубни з дитиною, там винаймала квартиру, потім в неї народилися ще діти, і вона повернулася в с. Ждани, проте будинок, в якому вона була зареєстрована і в якому проживав її колишній чоловік, вже був у непридатному стані, і вона пішла до сільської ради та попросила дозволу жити з трьома дітьми в якійсь пустій хаті, і їй дозволили жити в будинку по АДРЕСА_1 ; у вказаному будинку вона зробила який-не-який ремонт і жила з дітьми з того часу. Однак тепер їй відрізали електро- і газопостачання, оскільки для оформлення відповідних відносин з такими організаціями та отримання він них послуг необхідно, щоб були документи, які б підтверджували право власності на будинок. Тому вона і звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначила також, що з 2012 р. ніхто на цей будинок не претендував.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, в клопотанні до суду просив справу слухати без участі представника та прийняти відповідне рішення за наявними матеріалами в справі.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки виконавчого комітету Сенчанської сільської ради від 20.11.2024 встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації з 01 лютого 2012 року і здійснює поточний ремонт даного будинку (а.с.8).

Відповідно до Виписок з погосподарської книги № 4, № 7 Сенчанської сільської ради за період з 2011 по 2015, за період з 2016 по 2023, встановлено, що згідно погосподарської книги №4 за період з 2011-2015 роки особовий рахунок НОМЕР_1 наймачем житлового будинку та головою двору за адресою АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_1 ; згідно погосподарської книги №7 за період з 2016-2023 роки особовий рахунок НОМЕР_2 наймачем житлового будинку та головою двору за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету Сенчанської сільської ради від 20.11.2024 № 134-18/213 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на не приватизованій земельній ділянці площею 0,08 га (а.с.10).

З Акту № 90 від 20.11.2024 року встановлено, що комісія Жданівського старостату склала акт про те, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2012 року проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою, сплачує земельний податок, доглядає прилеглу до будинку територію, здійснює поточний ремонт будинку та сплачує всі комунальні послуги (а.с.11).

З Інформаційної довідки ТОВ "Експертне бюро "Рідний дім" від 06.12.2024 № 2337, встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано, будинок складається з: житловий будинок літ. "А-1", загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., сарай літ. "Б", сарай літ. "В", літню кухню літ. "Г", погріб літ. "Д" (а.с.12).

Станом на 06.12.2024 ТОВ "Експертне бюро "Рідний дім" виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому зазначено, що всі будівлі та споруди побудовані в 1960р, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 38018,00 грн (а.с.14-36).

Як вбачається з копій погосподарських книг за адресою АДРЕСА_1 головою цього господарства раніше значилися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер в 1988 році, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 66, 67).

Згідно інформації, наданої на запит суду Сенчанською сільською радою, 09.04.2025 дата смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старостату не відома, заяви про прийняття спадщини до Жданівської сільської ради та Жаданівського старостату не надходили, на території старостату рідних та близьких родичів покійної не має (а.с. 76).

Згідно листа Лохвицького відділу ДРАЦС у Миргородському районі ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 84).

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України.

Так згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим

майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю,

необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) .

За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що позивач добросовісно заволоділа будинковолодінням, оскільки саме з дозволу сільської ради, яка враховуючи відсутність спадкоємців осіб, які колись там проживали, могла б виконати дії щодо визнання такого майна відумерлим, та продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком більш ніж 10 років, що дає їй право на визнання за нею права власності на це нерухоме майно за набувальною давністю.

Вказане підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на житловий будинок літ. "А-1", загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., сарай літ. "Б", сарай літ. "В", літню кухню літ. "Г", погріб літ. "Д".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя Лохвицького

районного суду Людмила ЦІМБОТА