УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 127/5436/24

провадження № 61-6020ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу

Степаненко Наталія Миколаївна, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Степаненко Н. М., в якому просив суд: 1) захистити права його покійної мами ОСОБА_3 та його права як людини та спадкоємця за законом відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України; визначити право власності на нерухоме майно та захистити право власності на нерухоме майно, квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеного 17 грудня 2020 року між ним та

ОСОБА_2 .

У травні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Лучинович І. В., подала

до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 18 липня 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод

у користуванні житлом, зобов`язання вчинити дії до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Степаненко Н. М.,

про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті та клопотання ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року про визнання, щодо його права на правовий захист було порушено через розгляд підготовчого засідання без участі адвокат, врахування даного порушення при подальшому розгляді справи та включення цієї обставини до протоколу судового засідання, повернуто заявнику без розгляду.

Відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та про витребування доказів.

Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визначення права користування житлом від 10 лютого 2025 року.

Клопотання про застосування до ОСОБА_1 заходів примусу, подане представником ОСОБА_2 - адвокатом Лучинович І. В., залишено без задоволення.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року

у частині повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 про відмову у задоволенні заяви про відвід судді та про закриття підготовчого провадження та призначенню справи до судового розгляду, а також розгляду клопотання

ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року скасовано, справу у цій частині направлено

до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У травні 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга ОСОБА_1 у повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник у змісті касаційної скарги хоча і посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення останніми норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема конкретні норми права, порушені судом в оскаржуваних судових рішеннях, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

2. Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Так, у прохальній частині касаційної скарги, ОСОБА_1 просить:

1. Скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 17 березня 2025 року;

2. Скасувати постанову апеляційного суду від 30 квітня 2025 року в частині порушень його прав;

3. Повернути справу на новий розгляд у першій інстанції в іншому складі;

4. Визнати порушення мого права на захист;

5. Надати правову оцінку незаконності прийняття зустрічного позову;

6. Зобов`язати суд розглянути його заяву про недійсність договору.

Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Зі змісту постанови Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року вбачається, що предметом перегляду була ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року, яка була переглянута та скасована

у частині повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 про відмову у задоволенні заяви про відвід судді та про закриття підготовчого провадження та призначенню справи до судового розгляду, а також розгляду клопотання

ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року, у цій частині справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року предметом апеляційного перегляду не була.

ОСОБА_1 необхідно уточнити судові рішення, які ним оскаржуються і чітко зазначити у якій частині.

Таким чином, ОСОБА_1 слід уточнити зміст касаційної скарги у частині зазначення обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надати суду касаційну скаргу у новій редакції в змісті якої уточнити її прохальну частину з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, та надати копії уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» заявникові також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 рокузалишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник