Провадження № 2/366/149/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2025 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в особі представника, Чучи Софії Олегівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До суду, з використанням підсистеми «Електронний суд», звернулась представник за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі Позивач, ТОВ «Споживчий центр»), Чуча С.О. з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначила, що 03.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 03.04.2024-100001271, відповідно до умов якого, Позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 03.04.2024, строком на 62 дні.

Відповідачем, електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, чим підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 3 000 грн., а отже акцептовано умови договору.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. У свою чергу, Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 13.09.2024, утворилась заборгованість у розмірі 8 610,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту 3 000,00 грн., по процентам у розмірі 4 185,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 1 425,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8 610,00 грн., а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рух справи та позиції сторін.

17.09.2024 представник позивача звернулась з даним позовом до Голосіївського районного суду міста Києва.

13.11.2024 до Іванківського районного суду Київської області за підсудністю з Голосіївського районного суду міста Києва надійшла зазначена цивільна справа.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А.

Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області від 18.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання призначено на 09.01.2025, яке, у зв`язку із неявкою відповідача, відкладено на 13.02.2025.

Представник позивача Чуча С.О. в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві висловила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення поштових відправлень за адресою реєстрації, які повернулись до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та про вручення одержувачу. Крім того, про дату час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення смс-повідомлень на особистий номер телефону, зазначений у позовній заяві, текст яких доставлено у додаток Viber 23.12.2024 та 15.01.2025. Також виклик відповідача у судове засідання, призначене на 13.02.2025 здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на порталі судової влади. Причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзиву не подав, із заявами та клопотаннями не звертався.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У зв`язку з неявкою Відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Ухвалою суду від 13.02.2025 постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлені судом обставини справи.

Судом встановлено, що 03.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 03.04.2024-100001271, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки ОСОБА_1 , відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцептом), які підписано одноразовим ідентифікатором Е811 /а. с. 17-21зв/. За умовами даного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 3000 грн. (п. 2 заявки), строком на 62 дні з дати його надання (п. 3 заявки), а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 03.06.2024 (п. 4 заявки) та сплатити проценти (пункти 7-10 заявки) і неустойку у розмірі 75,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного зобов`язання (п.15 заявки).

Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.

Видача відповідачу кредитних коштів в сумі 3 000,00 грн. на картковий рахунок VISA НОМЕР_1 *88, підтверджується копією квитанції від 03.04.2024, Id платежу - , що є доказом прийняття Відповідачем пропозицію кредитодавця - ТОВ «Споживчий центр» /а.с.10/.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 03.04.2024-100001271 від 03.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 становить 8 610,00 грн та складається із основного боргу в сумі 3 000,00 грн, заборгованості по процентах в сумі 4 185,00 грн. та неустойки у розмірі 1 425,00 грн., що нараховані за період із 03.04.2024 по 03.06.2024 /а.с.15/.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З копій пропозиції про укладення договору (оферти), заявки ОСОБА_1 (підписаної одноразовим ідентифікатором Е811), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) вбачається, що між сторонами, 03.04.2024, укладено кредитний договір № 03.04.2024-100001271, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 62 дні, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк до 03.06.2024 та сплатити проценти.

03.04.2024 кредитні кошти перераховані відповідачу.

Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним.

У підписаному відповідачем кредитному договорі № 03.04.2024-100001271 від 03.04.2024 визначена сума кредиту, проценти, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків не надав, доказів про належне виконання умов договору не надав.

Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги доведеними, а тому, з ОСОБА_1 , підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 03.04.2024-100001271 від 03.04.2024: у розмірі 7 185,00 грн, що складається із основного боргу в сумі 3 000,00 грн та заборгованості по процентах в сумі 4 185,00 грн.

Щодо заявлених ТОВ «Споживчий центр» вимог про стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі 1 425,00 грн. суд зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст. 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Суд зазначає, що Позивачем не враховано вказані положення ЦК України, оскільки, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який в подальшому неодноразово продовжувався та, станом на день ухвалення рішення у даній справі, не скасований.

Відтак, зазначені кошти не підлягають стягненню з Відповідача, адже вони протиправно нараховані Позивачем в період дії воєнного стану на території України (з квітня 2024 по червень 2024).

Таким чином, виходячи із зазначених приписів, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1 425, 00 грн.

Враховуючи викладене, заявлені Позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 03.04.2024-100001271 від 03.04.2024: у розмірі 7 185,00 грн, що складається із основного боргу в сумі 3 000,00 грн та заборгованості по процентах в сумі 4 185,00 грн.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету (а.с.24, 27).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача (83,4%), тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 020,28 грн. (2422,40 грн.*83,4%/100).

На підставі наведеного, керуючись 2, 4, 81, 82, 128, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в особі представника, Чучи Софії Олегівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , заборгованість за кредитним договором № 03.04.2024-100001271 від 03.04.2024, яка становить 7 185,00 (сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн., що складається із основного боргу в сумі 3 000,00 грн та заборгованості по процентах в сумі 4 185,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833 сплачений судовий збір у розмірі 2 020,28 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду. протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.05.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032,

Представник позивача за довіреністю № 0909/24-05 від 09.09.2024: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Анатолій КОРЧКОВ