У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Справа №607/10236/25 Провадження №2-о/607/354/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вищевказаною заявою у якій просить:

«1. Встановити юридичний факт, що моя інвалідність , отримана у 2007 році, через виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, є рівнозначною інвалідності, триманій унаслідок збройної агресії російської федерації проти України, відповідає Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

2. Встановити, що мої права інваліда війни 3 групи, не можуть бути ніким і нічим обмеженні, крім змінами самого Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» або Конституції України.

3. Зобов`язати органи соціального захисту, та усі, будь-які органи і установи державного управління України, враховувати цей факт при наданні відповідних прав, пільг та соціальних гарантій.»

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Згідно з рекомендаціями, наданими у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", не можуть розглядатись судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

З роз`яснень, викладених в Листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності у нього підстав для надання йому прав, пільг та соціальних гарантій відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Доказів звернення до відповідних органів про встановлення даного факту та отримання відмови суду не надано.

В той же час, приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №539/4118/19 (провадження №61-10777сво20) зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства. З урахуванням викладеного, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відступає від висновків, зроблених Касаційним цивільним судом у постановах: від 16 квітня 2020 року в справі № 210/3705/17 (провадження № 61-37673св18), від 22 жовтня 2020 року в справі № 210/343/19 (провадження № 61-22247св19), від 02 грудня 2020 року в справі № 212/5707/17 (провадження № 61-1281св19) та від 31 серпня 2022 року в справі № 592/13089/21 (провадження № 61-5213св22) щодо юрисдикції цієї категорії спорів.

Встановити факт рівнозначності отриманої групи інвалідності у 2007 році з інвалідністю отриманою внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі №569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) зазначено, що: «якщо вирішення спору має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами частини першої статті 377, пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у цивільній справі підлягає закриттю. Таким чином, якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Звертаючись до суду із вказаною заявою про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів неможливості його встановлення у позасудовому порядку, копії звернення до уповноважених органів та відповідей на них.

Натомість у матеріалах справи знаходиться звернення ОСОБА_1 та відповідь на нього Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, стосовно забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, заява про встановлення факту, з якою звернувся ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже у відкритті провадження за його заявою слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтею 260, 261, 293, 294, 315, 318, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, про встановлення юридичного факту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 29.05.2025.

Суддя П. Я. Стельмащук