Провадження 2/557/33/2025
Справа 557/1038/24
Гощанський районний суд Рівненської області у складі:
судді Пацко Д.В.,
секретар судового засідання Довгалець Н.М.,
номер справи 557/1038/24
учасники справи:
учасники справи:
позивач: Здолбунівська окружна прокуратура
в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Бугринської сільської ради Рівненської області
відповідач: ОСОБА_1
за участю прокурора Авруки М.С.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бугринської сільської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
Керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бугринської сільської ради Рівненської області звернулася до суду з вище вказаним позовом.
Відповідно до п. 3 договору, на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна гідротехнічні споруди, інші об`єкти інфраструктури відсутні.
Окрім того, між Рівненською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) 10.02.2017 укладено договір оренди водного об`єкта, за умовами якого, ОСОБА_1 передано в строкове платне користування строком до 21.06.2032 для рибогосподарських потреб ставок площею водного дзеркала 4,6956 га, що розташований на території Бугринської сільської ради Гощанського району.
Відповідно до п. 3 договору, у межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди: гребля ґрунтова; водоскидна споруда. Інші об`єкти інфраструктури відсутні.
Реєстрацію зазначеного права здійснено на підставі: рішення виконавчого комітету Бугринської сільської ради від 09.01.2019 № 8 «Про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі».
Поряд з цим, згідно з інформацією Державної інспекції архітектури та містобудування України від 18.06.2024 за № 3213/05/18-24, у розпорядженні ДІАМ не виявлено документів відносно будівництва вказаного будинку рибака. Відповідно до інформації Рівненської обласної державної адміністрації від 17.06.2024 №вих-5967/0/01-56/24, до органу звернень щодо отримання дозвільних документів на будівництво будинку рибака не надходило.
Відповідач правом подати відзив не скористався.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання.
Інші учасники в судове засідання не з`явились.
Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.
Відповідно до п. 3 договору, на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна гідротехнічні споруди, інші об`єкти інфраструктури відсутні.
На підставі розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 29.12.2016 № 827 «Про внесення змін до договору оренди землі та укладення договору оренди водного об`єкту», додатковою угодою до договору оренди землі від 21.06.2012, 10.02.2017 внесено зміни у частині об`єкта оренди (складу та площі угідь) та розміру орендної плати.
Зокрема, п. 2 договору викладено в наступній редакції: в оренду передається земельна ділянка державної власності водного фонду загальною площею 4,9445 га, в тому числі: під гідротехнічними спорудами 0,2489 га, під ставками 4,6956 га.
Окрім того, між Рівненською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) 10.02.2017 укладено договір оренди водного об`єкта, за умовами якого, ОСОБА_1 передано в строкове платне користування строком до 21.06.2032 для рибогосподарських потреб ставок площею водного дзеркала 4,6956 га, що розташований на території Бугринської сільської ради Гощанського району.
Реєстрацію зазначеного права здійснено на підставі: рішення виконавчого комітету Бугринської сільської ради від 09.01.2019 № 8 «Про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі».
Поряд з цим, згідно з інформацією Державної інспекції архітектури та містобудування України від 18.06.2024 за № 3213/05/18-24, у розпорядженні ДІАМ не виявлено документів відносно будівництва вказаного будинку рибака.
Відповідно до інформації Рівненської обласної державної адміністрації від 17.06.2024 №-5967/0/01-56/24, до органу звернень щодо отримання дозвільних документів на будівництво будинку рибака не надходило.
IV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно зі ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України).
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст. 14 Конституції України, ст. 1 ЗК України).
До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами (ст. 58 ЗК України, ст. 4 ВК України).
Відповідно до ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України, земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності.
Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (ст.ст. 61 - 62 ЗК України, ст.ст. 89 - 90 ВК України). З огляду на викладене, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування.
Відповідно до ст. 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Аналогічна норма міститься і у ст. 80 ЗК України.
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (ст. 83 ЗК України).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. ст. 319, 386 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ураховуючи вищенаведене, за вказаних обставин, наявні підстави для звернення прокурора до суду для захисту інтересів територіальної громади в особі Бугринської сільської ради.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час державної реєстрації права власності на об`єкт), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації прав підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону).
Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.
У ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01.01.2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції чинній на час реєстрації права власності на об`єкти), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.
Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі (п. 41 зазначеного Порядку).
На підставі рішення виконавчого комітету Бугринської сільської ради від 09.01.2019 №8 «Про присвоєння поштової адреси нежитловій будівлі», у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.01.2019 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно нежитлове приміщення, будинок рибака, загальною площею 49,4 кв.м, матеріали стін дерево, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, у матеріалах реєстраційної справи наявний технічний паспорт на нежитлову будівлю - будинку рибака, виготовлений 18.10.2018 ФОП ОСОБА_2 (інвентаризаційна справа № 887).
Відповідно до інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України від 18.06.2024 за № 3213/05/18-24, у розпорядженні ДІАМ не виявлено документів відносно будівництва будинку рибака.
Відповідно до інформації Рівненської обласної державної адміністрації від 17.06.2024 вих. №-5967/0/01-56/24, до органу звернень щодо отримання дозвільних документів на будівництво будинку рибака не надходило.
З огляду на викладене, наявність технічного паспорту на нежитлову будівлю від 18.10.2018 (інвентаризаційна справа № 887) та рішення виконавчого комітету Бугринської сільської ради від 09.01.2019 № 8, на підставі яких зареєстровано право власності на будинок рибака, не підтверджує право власності ОСОБА_1 на нерухомість та не дає можливості встановити підстави набуття такого права останнім.
Згідно норм ст. ст. 60, 61 ЗК України та ст. ст. 88, 89 ВК України, навколо водойм уздовж урізу води шириною 50 м встановлюється прибережна захисна смуга.
У прибережній захисній смузі забороняється, зокрема, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.
Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися та мати відповідні під`їзні шляхи, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.
Отже, прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.
Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).
Враховуючи викладене, оскільки об`єкт нерухомого майна - будинок рибака збудований ОСОБА_1 на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, є самочинним будівництвом згідно із нормами ч. 1 ст. 376 ЦК України.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.
Зміст приписів ст. 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.
Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16).
Відтак, в силу вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України, здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомого майна будинок рибака не припиняє правового режиму цього майна як самочинного будівництва.
У своїй постанові від 19.04.2023 у справі №904/7803/21 Верховний Суд виснував, що виходячи з правової природи реєстрації прав на нерухоме майно як способу володіння ним та беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства (аналогія права), у випадку, якщо заінтересована особа - позивач (власник земельної ділянки, інший правоволоділець) вважає, що зареєстроване за відповідачем право власності чи інше речове право на певний об`єкт насправді не існує і нікому не належить, то належному способу захисту відповідає вимога про припинення володіння відповідача відповідним правом.
Судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність такого права. Якщо на відповідний об`єкт, право на який не може бути зареєстроване за жодним суб`єктом, був відкритий розділ Державного реєстру прав, таке судове рішення є також підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт.
Подібні правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/959/22.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння.
При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосуванням наслідків, у тому числі і звільнення ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).
Суб`єктами права власності є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (ст. 80 ЗК України).
Наведене дає підстави для висновку, що збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених ч.ч. 4 та 7 ст. 376 ЦК України, зокрема: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим.
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. В той же час, обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18 та від 24.06.2020 у справі № 320/5880/18.
Як встановлено, ОСОБА_1 за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку водного фонду, яка є комунальною власністю, самочинно збудував у межах прибережної смуги, де заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), будинок рибака площею 49,4 кв.м, чим порушив вимоги чинного законодавства зокрема ст.ст. 60, 61 ЗК України, ст. ст. 88, 89 ВК України.
Окрім того, зазначене нерухоме майно зведено ОСОБА_1 на земельній ділянці за відсутності дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт та введення його в експлуатацію.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду, що закріплено ст. 212 ЗК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути на підставі ст. 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені судові витрати.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 142, 206, 259, 263 - 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бугринської сільської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Д.В. Пацко