Справа № 453/208/22 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/547/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 Кусь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року у складі судді Ясінського Ю.Є., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТзОВ «Товариства з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед Іванни Володимирівни, про визнання угоди недійсною,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТзОВ «Товариства з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед Іванни Володимирівни, про визнання угоди недійсною.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 28 грудня 2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики, за яким він передав у власність позичальникові ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 198 500 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язалася повернути йому таку ж суму грошових коштів до 28 березня 2021 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надала йому власноручно складену розписку від 28 грудня 2020 року.

15 червня 2021 року він звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 198 500 грн. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 6 листопада 2021 року у справі № 453/820/21, яке набрало законної сили, позов задоволено. 8 лютого 2022 року приватним виконавцем Баіровою Н.М. відкрито виконавче провадження № 68552861 з примусового виконання виконавчого листа № 453/819/21 від 28 січня 2022 року, виданого Сколівським районним судом Львівської області. Із сформованої приватним виконавцем інформаційної довідки № 298504716 від 8 лютого 2022 року йому (позивачеві) стало відомо, що 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 відчужила належну їй земельну ділянку, кадастровий номер :01:023:0001, площею 0,4838 га, в с. Волосянка, урочище Ровень Сколівського району Львівської області.

Зазначив, що ОСОБА_1 є боржником за договором позики від 28 грудня 2020 року, що встановлено рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 6 листопада 2021 року. Земельну ділянку вона відчужила на користь третьої особи під час розгляду судом справи про стягнення боргу. Такі дії є недобросовісними та мають ознаки зловживання правами стосовно нього, як кредитора, оскільки укладення даного договору порушує його майнові інтереси та спрямоване на невиконання зобов`язань за договором позики шляхом недопущення звернення стягнення на майно боржника в порядку виконання судового рішення про стягнення боргу. Тому він звернувся до суду із даним позовом та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 26 серпня 2021 року між відповідачами.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:023:0001, площею 0,4838 га, у с. Волосянка, урочище Ровень Сколівського району Львівської області, укладений 26 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В., зареєстрований в реєстрі за № 3067. Скасовано державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ».

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ».

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення не відповідає критеріям законності та обґрунтованості. Зазначає, що на момент відчуження нею земельної ділянки не було будь - яких обтяжень на вказане майно, а тому вона вправі була розпорядитись ним на власний розсуд. Вказує, що земельна ділянка, яка була об`єктом купівлі-продажу за оспорюваним правочином, продана за 400 750,65 грн., що перевищує суму боргу, яка визначена судом у справі №453/820/21, а тому заявлені вимоги не є пропорційними. Просить скасувати рішення та відмовити у задоволенні позову.

ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» вважає, що рішення ухвалене з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення спору. Вказує, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірний договір був укладений з метою уникнення виконання зобов`язань, які виникли на підставі раніше укладеного між позивачем та ОСОБА_1 договором позики. Зазначає, що ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», укладаючи договір, мало мету придбати земельну ділянку та діяло добросовісно, виконавши всі свої зобов`язання, обумовлені договором. Звертає увагу, що ОСОБА_1 у день укладення договору купівлі-продажу отримала 400 750,65 грн. - суму, яка більше ніж вдвічі перевищує розмір зобов`язань відповідача перед позивачем, на які можна звернути стягнення для задоволення вимог ОСОБА_2 , що не підтверджує укладення договору для уникнення сплати боргу та спростовує недобросовісність сторін договору та зловживання правами стосовно кредитора. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» залишено без задоволення. Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року касаційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Куся Ю.О. і ТзОВ «Товариство з іноземними інвестиціями «Горари» задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 Кусь Ю.О. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання угоди недійсною, суд першої інстанції виходив з того, що на час вчинення оспорюваного правочину ОСОБА_1 знала про існування боргу перед позивачем (кредитором) та пред`явлення до неї позову про стягнення заборгованості, тому могла передбачити негативні наслідки відчуження майна, у зв`язку із чим вчинила правочин з продажу свого майна з наміром виведення його з-під процедури звернення стягнення на це майно, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року між позивачем і ОСОБА_1 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 198 500,00 грн, які позичальниця зобов`язалася повернути до 28 березня 2021 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач власноручно склала розписку від 28 грудня 2020 року.

30 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з письмовою вимогою про повернення позики, однак кошти ОСОБА_1 не повернула.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2021 року у справі 453/819/21 позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 198 500,00 грн. Рішення набрало законної сили.

08 лютого 2022 року приватний виконавець Баірова Н.М. відкрила виконавче провадження №68552861 з примусового виконання виконавчого листа від 28 січня 2022 року № 453/819/21, виданого Сколівським районним судом Львівської області.

Згідно з інформаційною довідкою від 08 лютого 2022 року № 298504716 ОСОБА_1 26 серпня 2021 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужила спірну земельну ділянку ТОВ «ГОРАРИ» за 400 750,65 грн.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 лютого

2022 року у справі № 299/857/19.

Здійснюючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа повинна вказати суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня

2022 року у справі № 678/326/17.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказував, що сторони спірного правочину вчинили його з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 за договорами позики.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

В юридичній науці та судовій практиці договори, дії, бездіяльність та рішення органів, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору і така мета досягнута, називають фраудаторними правочинами.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам, може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 235/6483/20.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони

є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України), обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня

2022 року у справі № 522/23819/15-ц.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи

або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2022 року у справі № 344/10730/16-ц.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання недійсним спірного договору, ОСОБА_2 посилався на те, що спірний правочин було укладено з метою уникнення цивільної відповідальності ОСОБА_1 за договором позики у розмірі 198 500 грн.

Разом з тим сам по собі момент вчинення оспорюваного правочину як обставина, що дозволяє кваліфікувати правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору, не може свідчити про намір приховати майно від виконання судового рішення у майбутньому.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 524/5846/17.

Встановлено, що станом на час укладення договору купівлі-продажу

від 26.08.2021 року були відсутні обмеження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» не знало на момент укладення договору купівлі-продажу про наявність невиконаного зобов`язання ОСОБА_1 з повернення боргу позивачу, а також про існування судового процесу у справі № 453/819/21. Майно відчужене на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого товариство сплатило ОСОБА_1 400 750,65 грн, що більше ніж удвічі перевищує розмір зобов`язань перед позивачем, майно відчужене не на користь близького родича;

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України).

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами існування протиправного умислу в діях сторін спірного правочину при його укладенні.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» підлягає задоволенню, то розмір сплаченого ними судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 січня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТзОВ «Товариства з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Швед Іванни Володимирівни, про визнання угоди недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2977, 20 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Товариства з іноземними інвестиціями «ГОРАРИ» 2978 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28.05.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.