П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Київ

Справа № 2-261/2006

Провадження №22-ц/824/8188/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: заявник ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про залучення до участі у справі правонаступника та скасування заходів забезпечення позову у справі позовом у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири,-

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив: 1) залучити правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 в якості позивача до участі в справі № 2-261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири;

2) скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2005 у цивільній справі № 2- 261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири у вигляді накладеного арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 2650449 від 01.12.2005.

Заява обґрунтована тим, що на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири.

В межах даної справи 01.12.2005 за клопотанням ОСОБА_2 ухвалою суду вжито заходи забезпечення позову, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що була зареєстрована за ОСОБА_3 .

У подальшому рішенням суду від 05.01.2006 позов ОСОБА_2 задоволено та, зокрема визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

На підставі вказаного судового рішення ОСОБА_2 27.03.2006 зареєструвала право власності на дану квартиру (реєстраційний номер 7230332) в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації. 1

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, а єдиним її спадкоємцем є ОСОБА_1 , що прийняв спадщину, однак не може її оформити через спірний арешт, який судом не було знято. З огляду на вказане заявник звернувся до суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 14 січня 2025 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2005 у цивільній справі № 2- 261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 2650449 від 01.12.2005.

Суд першої інстанції постановляючи вказану ухвалу виходив з того, що ОСОБА_1 не був учасником даної справи, яка вже вирішена (розглянута) судом по суті шляхом ухвалення вказаного вище рішення, тому не підлягає задоволенню заява останнього про заміну його як правонаступника та, відповідно, вимога останнього про скасування арешту.

Поряд з цим суд врахував, що в цивільній справі 2006 року відпала потреба у забезпеченні позову, при цьому вжиті судом заходи забезпечення позову внесені до відповідного реєстру, є чинним та позбавляють заявника можливості реалізувати свої майнові права.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити ухвалу суду першої інстанції, та викласти її резолютивну частину в наступній редакції:

«Заяву ОСОБА_1 про залучення до участі у справі правонаступника позивача та скасування заходів забезпечення позову задовольнити. Залучити правонаступника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_1 в якості позивача до участі у справі № 2-261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2005 року у цивільній справі № 2-261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції на підставі ст. 55 ЦПК України був зобов`язаний залучити ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 на будь-якій стадії судового процесу, в той час, як стадія виконання рішення і є стадією виконання судового процесу, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив в резолютивній частині ухвали про те, що «Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано», оскільки відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлялися належним чином.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2005 за заявою ОСОБА_2 в межах розгляду вказаної справи вжито заходи забезпечення позову, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що була зареєстрована за ОСОБА_3 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.01.2006 позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсним правочин дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 09.10.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане судового рішення набрало законної сили 16.01.2006.

27.03.2006 ОСОБА_2 зареєструвала право власності на дану квартиру (реєстраційний номер 7230332) в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10209678 від 27.03.2006.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2021, актовий запис № 1067.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.05.2024, актовий запис № 1420, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.04.1977, актовий запис № 347.

25.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі якої заведено спадкову справу № 169/2024.

Однак постановою державного нотаріуса Першої білоцерківської міської нотаріальної контори № 1354/02-31 від 22.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері ОСОБА_2 .

Вказана постанова обґрунтована наявністю арешту нерухомого майна ОСОБА_2 : Реєстраційний номер обтяження 2650449. зареєстровано 01.12.2005 реєстратором Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, вх. № 4075/2-41, 01.12.2005, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, цивільна справа 2- 261/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину дарування квартири, знищена.

Відповідно ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Правонаступництвом у матеріальних правовідносинах є перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів, у результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.

За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).

За правилом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом наведеного, право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов`язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання, однак безпосередньо виконання забезпечується відповідними органами державної виконавчої служби, а не судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Виходячи зі змісту наведеної норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що дійсно стадія виконання судового рішення є стадією судового процесу.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу (статтею 442 ЦПК України ) з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України (статтею 55 ЦПК України) . У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України).

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (статті 55 ЦПК України).

У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (аналогічні положення містить частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2006 ОСОБА_2 зареєструвала право власності на дану квартиру (реєстраційний номер 7230332) в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10209678 від 27.03.2006.

Отже, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.01.2006 було виконано в повному обсязі, а тому стадія виконання судового рішення була закінчена, а тому підстав для процесуального правонаступництва у вказаній справі відсутні, оскільки було завершено всі стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст . 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову;

Отже, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 14 січня 2025 року підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що ухвали які підлягають окремому оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ст. 353 ЦПК України, набирають законної сили лише після закінчення строку апеляційного оскарження (тобто після 15 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, якщо апеляція не була подана), або після розгляду апеляційної скарги, якщо така була подана.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Колегія суддів вважає можливим роз`яснити ОСОБА_1 , що наявність ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову надає можливість звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, зокрема на кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 14 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна