Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8964/22 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 36 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у м. Житомирі цивільну справу №296/8964/22 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі КП «Житомиртеплокомуненерго») звернулось з даним позовом, в якому поросило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії у сумі 27406,94 грн та судові витрати. На обґрунтування позову представник позивача зазначив, що квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_1 та забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго, та на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Вказував, що за період з 01 лютого 2020 року по 01 листопада 2022 року у відповідача утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27406,94 грн.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2024 року позов задоволено повністю та вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив його скасувати, судові витрати покласти на позивача. Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим. Вказав, що від послуг КП «Житомиртеплокомуненерго» відмовився, квартиру опалює обігрівачем. Вважає підприємство позивача монополістом, а встановлені тарифи завищеними та необґрунтованими. Зазначив, що 20 % квартир будинку, у якому знаходиться його квартира, відмовились від послуг теплопостачання та сплачують в рази менші кошти за опалення. Разом з тим, суд неправомірно розглянув справу без виклику сторін.

У поданому відзиві, представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, - залишити без змін. Зазначив, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2024 року є законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради у місті Житомирі надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 та «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №315951333 від 24 листопада 2022 року квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_1 , на якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 01 вересня 2020 року по 01 листопада 2022 року борг ОСОБА_1 за послуги централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 становить 27406,94 грн (а.с. 7-8).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду з огляду на таке.

Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року №690.

За положеннями частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 18 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

За результатами розгляду справи місцевий суд обґрунтовано вважав доведеним позивачем факт невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання у період з 01 вересня 2020 року по 01 листопада 2022 року у розмірі 27406,94 грн, що підтверджується належними доказами у матеріалах справи.

Встановивши, що відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало КП «Житомиртеплокомуненерго», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у нього виник обов`язок сплатити ці послуги.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо посилань в апеляційній скарзі на ту обставину, що ОСОБА_1 не користується послугами, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» апеляційний суд зазначає наступне.

З 17 вересня 2019 року є чинним Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.08.2019 за №982/33953) (далі Порядок №169).

Пунктом 1 розділу 1 Порядку № 169 визначено, що орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - комісія).

Пунктами 1, 3, 9, 13 розділу ІІІ Порядку №169 передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Для відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання.

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Разом з тим до апеляційної скарги апелянт долучив відповідь виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28 травня 2009 року №25/0-3009 на звернення ОСОБА_1 з приводу відключення від централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання з подальшим улаштуванням автономного опалення, з посиланням на наказ від 06 листопада 2007 року №169 Міністерства з питань житлово-комунального господарства, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320-14587 роз`яснено про заборону видачу дозволів на відключення окремих житлових приміщень, секції під`їзду від мереж центрального опалення та постачання гарячої води (а.с.49).

А також скаржником долучена відповідь управління комунального господарства Житомирської міської ради від 23 вересня 2019 року №1-820 на звернення ОСОБА_1 з приводу надання дозволу на відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з роз`ясненням розділу 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 червня 2018 року №2189 про порядок отримання вказаного дозволу (а.с. 48).

Відтак матеріали справи не містять доказів відокремлення (відключення) належної відповідачу квартири від централізованого опалення (теплопостачання) у встановленому законом порядку.

Надані відповідачем документи не підтверджують закінчення процедури відключення та не використання послуг КП «Житомиртеплокомуненерго» з центрального опалення у квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що розгляд судом першої інстанції справи №296/8964/22 в порядку спрощеного позовного провадження узгоджується з положеннями п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, за змістом яких малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

На підставі викладеного, колегія апеляційного суду, відхиляє аргументи скаржника щодо порушення судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи процесуального закону.

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на заборгованість, яка утворилась у відповідача за надані послуги з централізованого опалення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року