Номер провадження 2/754/3357/25
Справа №754/2802/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року до Деснянського районного суду міста Києва, звернулося ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту "КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ" № 194 від 09.05.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та TOB "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" . Відповідач отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 540,20% (1,48% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 12164,74%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 09.05.2024 року по 06.09.2024 року. Відповідач звернувся із заявкою на отримання кредиту 09.05.2024 о 19:33, а в 19:48 09.05.2024 ним був підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті OTP паролю «НОМЕР_3». Одразу TOB «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за даним Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, переказ коштів здійснено 09.05.2024 року, що підтверджується довідкою про переказ коштів TOB ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ, а також довідкою про ідентифікацію. Перерахування кредитних коштів на банківські картки клієнтів TOB «Фінансова компанія «Віва Капітал» здійснює TOB «Фінансова компанія «Контрактовий дім» відповідно до договору №М1805/1 від 18.05.2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів. Інформаційна взаємодія між компаніями здійснюється за захищеними протоколами HTTPS (HTTP over TLS), за посередництвом процесингового центру ВПС та/або оператора послуг платіжної інфраструктури ВПС. Відомості про факт перерахунку коштів передаються шляхом електронного обміну даними. TOB «Фінансова компанія «Контрактовий дім» було надано довідку від 16.01.2025 року вих. № 7/7023 про успішність операції згідно транзакції № від 15.04.2024 р. в сумі 5500,00 грн. на картку НОМЕР_1 (АТ «Сенс Банк»). Одночасно, TOB «Фінансова компанія «Віва Капітал» було сформовано довідку про ідентифікацію, як підтвердження переказу кредитних коштів за транзакцією № від 09.05.2024 р. Станом на 05.02.2025 року загальна сума заборгованості по кредиту за Договором № 194 від 09.05.2024 становить 26 268,00 грн., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 5 500,00 грн.; заборгованість за відсотками - 9 768,00 грн.; штраф - 11 000,00 грн.

21 лютого 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві вказував, що просить проводити розгляд заяви без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, а також просила суд розстрочити дане рішення на 12 місяців у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 09.05.2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №194, сума кредиту 5500,00 грн., строк кредитування: 120 днів з 09.05.2024 по 06.09.2024 року, сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 540,20% (1,48% в день).

У п. 2.23 договору вказано, що кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 5500,00 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Як вбачається з Додатку №1 до вказаного договору, реальна річна процентна ставка Реальна річна процентна ставка становить 12164,74%.

Судом також досліджено Анкету - заяву на отримання кредиту від 09.05.2024 року, Паспорт Договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» до Договору №194 від 09.05.2024 року, Договір про надання послуг з приймання та переказу платежів №1805/1 від 18.05.2023 року, претензію - вимогу про виконання грошових зобов`язань (Вих. №4268 від 24.12.2024 року).

Як вбачається з наданого розрахунку, заборгованість за кредитом №194 від 09.05.2024 року, станом 05.02.2025 року становить 26 268,00 грн., яка складається з 5500,00 грн. - тіло кредитом, 9 768,00 грн. - відсотки та 11 000,00 грн. - штраф.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року №675-VIII встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;а налога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року №675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5 500,00 грн. підтверджено відповідною квитанцією про перерахування коштів на вказану відповідачем в анкеті та договорі платіжну картку.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК, України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №194 від 09.05.2024 року, в сумі 5500,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 9 768,00 грн. - заборгованості за відсотками.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основної суми та відсотків обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення штрафу, суд приходить до наступного.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського Кодексу та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 Прикінцеві та Перехідна положення ЦК України були доповнені п. 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому враховуючи той факт, що штраф нарахований відповідачу позивачем після 24.02.2022, вимоги у частині стягнення 11 000 грн. штрафу задоволенню не підлягають.

Щодо розстрочення виконання рішення суду.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідачка ОСОБА_1 зазначає в своєму письмовому клопотанні, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі у відповідачки на даний час немає враховуючи важкий матеріальний стан, долучає до заяви Довідку №1 від 01.05.2025 виданою ТОВ «БІДРОНС» про те, що ОСОБА_1 з 20.05.2024 працює у цьому товаристві та на даний момент займає посаду «Технік з налагоджування та випробувань». Нарахований дохід за період з травня 2024 року по березень 2025 року складає 88 695,65 грн.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити та розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 600 грн. 00 коп.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано: рахунок №01/27-1 від 27.01.2025 року; Акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2022 року від 27 січня 2024 року; Договір №1 про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року; платіжну інструкцію №LK376/2 від 27.01.2025 року на суму 10 600,00 грн.

В своїй письмовій заяві до суду відповідачка визнавши вимоги позову, також просила суд зменшити стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є завищеними.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в розмірі 6 161,20 грн. (15 268,00 грн.*10600,00 грн./26 268,00 грн.) та судовий збір в розмірі 1 760,00 грн. (15 268,00 грн. * 3 028,00 грн./26 268,00 грн.).

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76 - 82, 89, 95, 141, 258 - 259, 263 - 265, 273, 274, 280 - 282, 352, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 20600, Черкаська область, місто Шпола, вул. Таранця, буд. 20, ) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №194 від 09.05.2024 року в сумі 15 268,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 20600, Черкаська область, місто Шпола, вул. Таранця, буд. 20, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 760,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6 161,20 грн.

Розстрочити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 20600, Черкаська область, місто Шпола, вул. Таранця, буд. 20, ) суму заборгованості у розмірі 23 189,20 грн. (що складається з кредитної заборгованості, судового збору та витрат на правничу допомогу) наступним чином:

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.06.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.07.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.08.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.09.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.10.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.11.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.12.2025 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.01.2026 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.02.2026 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.03.2026 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.04.2026 року;

- часткове погашення заборгованості та судових витрат в сумі 1 932,43 грн. до 22.05.2026 року;

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2025 р. у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя: О.М. Панченко