Справа № 465/5489/24
Провадження 2/465/1610/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Панкевича Я.В., Бардина Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він працював у відповідача на посаді механіка по ремонту електроінструменту з 01.04.2005 року, а з 04.05.2009 року - на посаді старшого механіка по ремонту електроінструменту. З червня 2024 року позивач був звільнений відповідачем відповідно до наказу № 7-К від 03.06.2024 року за п. 1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін).

При звільненні позивачу була видана трудова книжка, але не було проведено з ним кінцевого розрахунку. До часу звернення в суд йому не виплачено заборгованої заробітної плати та не проведено кінцевий розрахунок, чим порушено вимоги ст. 47 та ст. 116 КЗпП України. Наголошує, що відповідач у день звільнення позивача не тільки не виплатив всі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення, але навіть відмовив позивачу у видачі довідки про нараховані, але не виплачені йому суми при звільненні, пославшись на те, що це конфіденційна інформація. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі з березня 2023 року по травень 2024 року становить 103 311 грн. 55 коп., тому позивач у поданій позовній заяві наполягає на стягненні такої заборгованості на його користь з відповідача.

При цьому, звертає увагу на те, що оскільки відповідач неправомірно відмовився виплатити позивачу всі суми, що належали йому від підприємства в день звільнення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також середній заробіток за час затримки розрахунку.

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, наданих відповідачем позивачу 06.06.2024 року, за останні два місяці роботи, що передували звільненню, позивачу нараховано відповідачем заробітну плату: за квітень 2024 року - 8000,00 грн., за травень 2024 року 8000,00 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за два відпрацьовані місяці перед звільненням (квітень-травень) становила: 355,60 грн. (8000,00+8000,00 = 16000,00 грн. : 45 роб. днів у квітні-травні 2024 року = 355,60). За період невиплати з вини відповідача належних звільненому позивачу сум з 03.06.2024 року до 03.07.2024 року (день подання позову) число робочих днів становить: червень 2024 року - 20 робочих днів; липень 2024 року - 3 робочих дні, а разом: 23 робочих дні. Тому сума, яка підлягає до виплати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2024 року до 03.07.2024 року, становить: 8178,80 грн. (23 робочих дні х 355,60 грн. = 8178,80), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 25.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

25.09.2024 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Згідно поданої заяви просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 103311,55 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2024 року до дня ухвалення рішення судом, що на 25.09.2024 року становить 29514,80 грн.

22.10.2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що 16.05.2024 року ТОВ «Захід Бош Сервіс» погасило заборгованість перед працівниками фірми з виплати заробітної плати за березень 2023 року. Отже, заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 підлягає розрахунку за період з 01.04.2023 року по 03.06.2024 року. Водночас відповідно до наказу № 1-К від 17.02.2023 року ОСОБА_1 з 20.02.2023 року переведено на ставку тривалістю 40 годин на тиждень з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. З цього часу ОСОБА_1 рахувався робочий тиждень по 40 годин, однак, це призвело до порушення фактичного нарахування заробітної плати позивачу згідно Кодексу законів про працю України, адже позивач не повністю відпрацьовував свій робочий час.

Тому, опираючись на нормативні документи, наказ № 1-К від 17.02.2023 року та табелі обліку робочого часу, роботодавцем було проведено перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати згідно відпрацьованих працівником годин, про що було повідомлено органи Пенсійного Фонду України та податкової інспекції Франківського району м. Львова шляхом подання уточнюючих розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2023 та 2024 роки. Після проведеного перерахунку заробітної плати сукупний оподаткований дохід позивача склав 79602,83 гривні.

При цьому, органи Пенсійного Фонду України та податкова інспекція Франківського району м. Львова перевірила уточнюючий звіт ТОВ «Захід Бош Сервіс» та, не виявивши помилок, прийняли звіти, про що свідчать квитанції №2 в кількості 5-ти штук. За здійсненими відповідачем розрахунками заборгованість ТОВ «Захід Бош Сервіс» перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 63664,67 грн.

При цьому, сторона відповідача наполягає на тому, що згідно табелів обліку робочого часу за період з квітня 2023 року по травень 2024 року ОСОБА_1 відпрацював 1831 годин при нормі 2432 години, що відповідає втраті працездатності на 25%. Водночас згідно висновків МСЕК при наявному в позивача діагнозі втрати працездатності складають 60-70%, тому з урахуванням наведеного при розрахунку середнього заробітку за місяць підлягають врахуванню втрати працездатності позивача на рівні 25%. Розрахунок середньоденної заробітної плати проведено відповідачем відповідно до п.8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, а нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, підлягає здійсненню шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Виходячи з нарахувань позивачу за останні два місяці, розрахунок середнього заробітку, здійснений відповідачем, має наступний вираз: (2181,60+5913,28):(48+136)=43,99 грн., з яких підлягає вирахуванню 25% у зв`язку з втратою працездатності позивачем, та в результаті такий заробіток складає 32,99 грн. Відповідно за період з 03.06.2023 року до 25.09.2024 року наявні 83 робочих дні, а це 664 години по 32,99 грн. за 1-ну год., що в підсумку складає загальну суму 21905,36 грн. Після утримання обов`язкових податків сума до виплати позивачу складає 17633,82 грн. ТОВ «Захід Бош Сервіс» не знімає з себе зобов`язання по виплаті ОСОБА_1 заборгованості щодо заробітної плати, але у сумах, визначених з урахуванням проведених фактичних розрахунків з позивачем.

08.11.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що до моменту звільнення позивача існувала заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі з березня 2023 року до дня звільнення, про що і зазначив позивач у своєму позові. Після звільнення і до цього часу ОСОБА_1 не отримав жодних сум виплат від відповідача. Твердження відповідача, що 16.05.2024 року ним погашено заборгованість перед працівниками, зокрема позивачем, з виплати заробітної плати саме за березень 2023 року нічим не підтверджено відповідачем.

Зауважує, що відповідачем були надані позивачу вже після звільнення 06.06.2024 року довідка про заробітну плату для обчислення пенсії та довідка про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, які належним чином засвідчені печаткою відповідача та підписами керівника і головного бухгалтера відповідача та в яких фігурують суми нарахованої позивачу заробітної плати за період з січня 2022 року по травень 2024 року. Ці довідки були долучені позивачем до позовної заяви. Однак, разом з відзивом відповідач надав довідку про доходи позивача за період з квітня 2023 року по червень 2024 року, в якій відображено вже зовсім інші суми нарахованої заробітної плати позивачу за аналогічний період, ніж у вищевказаних довідках, не обґрунтувавши, при цьому, законності зменшення сум заробітної плати позивача.

Відповідач не надав жодних доказів подачі позивачем йому заяви з проханням встановлення йому неповного робочого часу (неповного робочого дня, неповного робочого тижня), а також відповідач не надав жодних доказів видання ним наказу про встановлення позивачу неповного робочого часу. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку змінив діючі умови оплати праці позивача у бік погіршення, безпідставно зменшивши нараховані ним же з квітня 2023 року по червень 2024 суми заробітної плати, не зважаючи на те, що про нові або про зміну діючих умов праці у бік погіршення у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не повідомляв. Позивач вважає незаконним проведення відповідачем вже після його звільнення перерахунків заробітної плати позивача за попередні періоди (з квітня 2023 року по червень 2024 року).

28.11.2024 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що в травні 2024 року відповідач погасив заборгованість перед працівниками фірми з виплати заробітної плати за березень 2023 року. 03.05.2024 року був виплачений аванс, а 16.05.2024 року - зарплата, що підтверджується відповідними документами, роздрукованими із системи "клієнт-банк" АТ КБ "Приватбанк", а саме, відомістю розподілу виплат ТзОВ «Захід Бош Сервіс» № 240502PB97 від 02.05.2024 року та відомістю розподілу виплат ТзОВ «Захід Бош Сервіс» № 240516PB03 від 16.05.2024 року з факсимільною печаткою вищезазначеного банку та платіжними інструкціями № 1 від 03.05.2024 року і № 1 від 16.05.2024 року з відповідними призначеннями платежу «Аванс за березень 2023 року» від 03.05.2024 року та «Зарплата за березень 2023 року» від 16.05.2024 року, в яких зазначено загальну суму виплати.

Представником відповідача у поданих запереченнях зазначено, що підприємство ТОВ «Захід Бош Сервіс» на підставі табелів обліку робочого часу та зовнішніх камер спостереження переконалося у кількості відпрацьованих позивачем годин, після чого було зроблено перерахунок нарахованої йому заробітної плати, про що були попереджені відповідні контролюючі органи. Представник позивача звинувачує підприємство в погіршенні умов оплати праці, з чим ТзОВ «Захід Бош Сервіс» не погоджується, бо після переведення позивача на оплату праці пропорційно відпрацьованих годин його заробітна плата збільшилася. Позивач цілий рік отримував 1675,00 грн. за 40 годин роботи на місяць, а в квітні 2023 року почав отримувати 5862,64 грн. за 133 години, в травні 2023 року - 6408,16 грн. за 176 годин і надалі згідно наданої до відзиву довідки про доходи (п.3). Відповідно, чим більше годин позивач працював, тим більше він заробляв.

11.12.2024 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Згідно поданої заяви просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з квітня 2023 року до травня 2024 року у розмірі 102 067,95 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2024 року до 03.12.2024 року у розмірі 46 939 грн. 20 коп.

17.12.2024 року представником відповідача подано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог. Зазначає, що подані представником позивача заяви є заявами про уточнення позовних вимог. Також стверджує, що фактично позивач має 601 день прогулів, бо підприємству Дуда Ю.І. не подав жодного документа про причину своєї відсутності на роботі у ці дні. У разі ж відсутності працівника на роботі протягом робочого дня з невідомих причин цей день не табелюється і, відповідно, не оплачується. Отже, відсутність працівника на роботі без поважних причин (прогул) за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів стягнення: догану або звільнення, з дотриманням правил, встановлених ст. 147-149 КЗпП. Кодекс законів про працю України у ст. 40 визначає прогул як підставу для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи роботодавця. ТзОВ «Захід Бош Сервіс» не звільнило позивача за прогули, а погодилося на звільнення за згодою сторін. Відповідач згідний виплатити зароблену позивачем заробітну плату за фактично відпрацьовані години, яка після утримання ПДФО та ВЗ (це 19,5% від нарахованого сукупного доходу заробітної плати) дорівнює 63664 грн. 67 коп.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2025 року підготовче провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про збільшення позовних вимог від 09.12.2024 року. Наголосили, що відповідач до цього часу не розрахувався з позивачем, заборговану заробітну плату не виплатив, навіть в тих розмірах, які визначені самим же відповідачем у його розрахунках.

Представники відповідача заперечили щодо розміру заборгованої заробітної плати з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, у задоволенні позовних вимог щодо заявлених безпідставно нарахованих сум просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 позивач працював у ТОВ «Захід Бош Сервіс» на посаді механіка по ремонту електроінструменту з 01.04.2005 року, а з 04.05.2009 року - на посаді старшого механіка по ремонту електроінструменту.

Відповідно до наказу № 7-К від 03.06.2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого механіка ТОВ «Захід Бош Сервіс» за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з 03.06.2024 року.

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_1 директором ТОВ «Захід Бош Сервіс» Панкевичем Я.В., сума заробітної плати позивача за 2022 рік склала 28188 грн. 11 коп., за 2023 рік - 71120 грн. 30 коп., за 2024 рік - 37300 грн. 00 коп.

За змістом довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виданої ОСОБА_1 керівником ТОВ «Захід Бош Сервіс» Панкевичем Я.В., заробітна плата позивача за період з січня 2022 року по травень 2024 року становить 135 446 грн. 76 коп.

Згідно наказу № 1-К від 17.02.2023 року ОСОБА_1 встановлено режим повного робочого часу з 20.02.2023 року тривалістю 40 годин на тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідачем до відзиву долучено довідку про доходи позивача ОСОБА_1 з квітня 2023 року по червень 2024 року. Разом із тим, із вказаною довідкою позивач не ознайомлений, оскільки відсутній відповідний запис про ознайомлення та вручення такої ОСОБА_1 . Окрім того, відповідачем долучено до відзиву та заперечень копії квитанцій про перерахування позивачу ОСОБА_1 заробітної плати за відповідні попередні відпрацьовані місяці, в тому числі за березень 2023 року.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 року у справі №905/361/19, зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У постанові Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі № 607/2699/17 (провадження №6115999св20) викладений висновок про те, що системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено, що з моменту звільнення ОСОБА_1 відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2023 року до травня 2024 року в розмірі 96611,55 грн., тобто в сумарному розмірі заробітку за кожен з місяців вказаного періоду згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, наданих відповідачем позивачу 06.06.2024 року, та розрахункові за червень 2024 року в розмірі 5456,40 грн., які визначено згідно довідки про доходи, долученої відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Таким чином, відповідач ТОВ «Захід Бош Сервіс» не виплатив позивачу всі сумі належні працівникові при звільненні (заборгованість по заробітній платі з квітня 2023 року до травня 2024 року та розрахункові за червень 2024 року) в розмірі 102067,95 грн.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що розмір заробітної плати позивача за період заборгованості становив менші суми, ніж зазначено позивачем ОСОБА_1 . При цьому, враховується, що позивачем долучено до позовної заяви довідку про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії та довідку про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, які видані керівником ТОВ «Захід Бош Сервіс» Панкевичем Я.В. та скріплені його підписом, які підтверджують наявність заборгованості по виплаті заробітної плати перед позивачем. На противагу цьому надана представником відповідача довідка про доходи ОСОБА_1 сформована після звернення позивача до суду та не надавалася ОСОБА_1 під час звільнення з ТОВ «Захід Бош Сервіс», а тому, не може прийматися за основу для розрахунків, адже суттєво суперечить раніше виданим роботодавцем довідкам і відображає дані, які безпідставно занижують борг роботодавця перед працівником по невиплаченій заробітній платі без достатніх для цього підстав.

Суд також вважає необгрунтованими твердження представника відповідача про наявність невідпрацьованого ОСОБА_1 робочого часу через його прогули та перебування на лікарняних. Так, надані відповідачем табелі обліку робочого часу не бралися до уваги при проведенні роботодавцем розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до позовної заяви розрахунками. Більш того, в ході розгляду справи встановлено відсутність будь-яких наказів, доган, а також дисциплінарних стягнень, які б застосовувалися до позивача за прогули. Отже, впродовж всього періоду роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Захід Бош Сервіс» роботодавець не застосовував жодних заходів реагування до працівника ОСОБА_1 при тому, що відповідач заявляє про прогул таким працівником 601 робочого дня. Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що в дійсності таких прогулів не було, водночас бездоказове заявлення відповідачем про такі прогули є нічим іншим, як намаганням роботодавця безпідставно зменшити суму боргу перед працівником.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів і не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП (постанова Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14).

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку, але з урахуванням положень ст.117 КЗпП не більше як за шість місяців, тобто з 03.06.2024 року до 03.12.2024 року.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 21 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Відповідно до ч. 3 п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п.3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За змістом п.8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, наданих ТОВ «Захід Бош Сервіс» ОСОБА_1 , за останні два місяці роботи, що передували звільненню, позивачу нараховано відповідачем заробітну плату: за квітень 2024 року 8000,00 грн., за травень 2024 року - 8000,00 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за два відпрацьовані місяці перед звільненням (квітень-травень 2024 року) становила: 355,60 грн. (8000,00+8000,00 = 16000,00 грн. : 45 роб. днів у квітні-травні 2024 року = 355,60).

За період невиплати ТОВ «Захід Бош Сервіс» позивачу ОСОБА_1 належних йому сум за період з 03.06.2024 року до 03.12.2024 року число робочих днів становить 132, а саме: червень 2024 року 20 робочих днів; липень 2024 року 23 робочих дні; серпень 2024 року 22 робочих дні; вересень 2024 року 21 робочий день; жовтень 2024 року - 23 робочих дні; листопад 2024 року 21 робочий день; грудень 2024 року 2 робочих дні.

Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні за шість місяців (з 03.06.2024 року до 03.12.2024 року) складає: 132 робочих дні х 355,60 грн. =46939,20 грн., який слід стягнути на користь ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про завищення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки для обрахування вказаних сум відповідачем бралися довідки про доходи, які не відповідають тим, що надані ОСОБА_1 при звільненні із займаної посади в ТОВ «Захід Бош Сервіс». Більше того, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, який застосовується для розрахунку середньої заробітної плати, не передбачено застосування коефіцієнтів втрати працездатності для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає наступне.

Так, згідно із п.1 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У даному випадку позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відтак, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також, не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці", тобто стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Стягнення з роботодавця середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, відповідно, на вказані вимоги позивача не поширюються положення пункту 1 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір», за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16.

Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати а тому, не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не сплачується.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

Як вбачається із квитанції № 9363-0475-2454-3966 від 09.12.2024 року, позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Отже, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та з урахуванням задоволення позову ОСОБА_1 вказана сума підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Захід Бош Сервіс» на користь позивача.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь ОСОБА_1 суми, належні до сплати працівникові при звільненні, в загальному розмірі 102067 (сто дві тисячі шістдесят сім) гривень 95 коп., з яких 96611 (дев`яносто шість тисяч шістсот одинадцять) гривень 55 коп. заборгованість по заробітній платі за період квітень 2023 року травень 2024 року, 5456 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 40 коп. розрахункові за червень 2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців (з 03.06.2024 року до 03.12.2024 року) у розмірі 46939 (сорок шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Бош Сервіс», код ЄДРПОУ - 32800341, м. Львів, вул. Федьковича, 9.

Суддя Величко О.В.