У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Тептюка Є.П., розглянувши заяву адвоката Голубчика І.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 адвокат Голубчик в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., судового збору у розмірі 134,20 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що суд зобов`язаний здійснити розподіл судових витрат у вказаній справі в порядку наказного провадження за аналогією закону на підставі ст. 10 ЦПК України із застосуванням приписів розділу 8 глави І ЦПК України, положення якої регулюють розподіл судових витрат та застосовується до всіх справ, вирішення яких передбачено ЦПК України. Судом фактично у вказаній справі під час задоволення заяви про скасування судового наказу не було стягнуто з боржника судовий збір та витрати на правову допомогу заявника. Як наслідок, нездійснення розподілу судових витрат судом під час скасування вказаного судового наказу суперечитиме положенням ЦПК України щодо рівності сторін перед законом та судом.

ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу, яку надавав адвокат Голубчик. Розмір витрат на правову допомогу становить 5000 грн., понесення боржником яких підтверджується додатковою угодою до договору, квитанцією та детальним описом робіт.

В судовму засіданні адвокат Голубчик І.В. вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити, інші учасники процесу будучи повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за заявою адвоката Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ.

18.04.2025 судом видано судовий наказ та стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд Лімітед» заборгованість за спожитий газ в сумі 8269,65 грн., інфляційні витрати 2766,09 грн., 3% річних в сумі 708,24 грн., судовий збір у розмірі 302,80 грн.

02.05.2025 адвокат Голубчик І.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 18.04.2025.

05.05.2025 судом постановлено ухвалу про скасування судового наказу від 18.04.2025.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу вказаних положень ЦПК України вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Адвокат Голубчик І.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 у порядку наказного провадження звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, а в подальшому із заявою з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки у силу принципу змагальності сторін обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд зауважає, що зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Водночас щодо стягнення судового збору, сплаченого боржником ОСОБА_1 при подачі заяви про скасування судового наказу, суд також відмовляє, оскільки підлягає відшкодуванню суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, лише на користь заявника (стягувача) у разі пред`явлення ним позову до боржника та задоволення такого позову судом.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Водночас, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, суд приходить до висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Таким чином, суд не приймає доводи представника боржника щодо стягнення понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до чинного цивільно-процесуального законодавства стягнення у наказному провадженні з боржника вказаних витрат не регламентовано положеннями розділу II ЦПК України та не відноситься до тієї категорії судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбаченої ст. 141 ЦПК України, що підлягає стягненню зі сторони у разі задоволення позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Проте, вказані положення ЦПК України стосуються лише позовного провадження, а представник боржника звернувся в порядку наказного провадження, де винесення додаткового рішення законодавством не передбачено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви адвоката Голубчика І.В. про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 42, 131, 133, 137, 141, 164, 170, 171, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Голубчика І.В. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Є. П. Тептюк