УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 306/987/23

провадження № 61-5669ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федорчак Микола Богданович, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

від 02 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 13 березня 2025 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року відмовлено.

01 травня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Федорчак М. Б. подав касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, заявниця просить оскаржене судове рішення скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд при постановленні оскарженої ухвали не врахував поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки з рухом судового провадження ОСОБА_1 обізнана не була, про проведення судових засідань їй не було відомо, під час ухвалення рішення суду також присутня не була, копію ухвали про відкриття провадження не отримувала, заяву про розгляд справи без її участі не подавала. ОСОБА_1 рішення суду не отримувала і була позбавлена можливості подати апеляційну скаргу в межах визначеного законом строку. Посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Звертає увагу, що наявні у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками), а також заява про розгляд справи без її участі, в якій нею нібито не заперечується проти задоволення позову, не відповідають дійсності, оскільки розміщені на них підписи їй не належать.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом частини другої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (в редакції на час подання апеляційної скарги), незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»

від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

Встановивши, що апеляційна скарга подана більш ніж через півтора роки після складення повного тексту рішення суду, а наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, ОСОБА_1 не доведено, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

При цьому апеляційний суд, оцінюючи наявність підстав для втручання у принцип остаточності судового рішення, правильно врахував, що згідно з матеріалами справи, достовірність яких на час прийняття оскарженої ухвали, не спростована, ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи судом першої інстанції та подала до районного суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій водночас зазначено, що вона не заперечує проти позовних вимог.

Апеляційний суд правильно звернув увагу, що добросовісне виконання працівниками оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» своїх службових обов`язків, презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №653/4813/17, від 13 січня 2021 року у справі №1519/2-4031/11.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 липня 2023 року забезпечено надання загального доступу до рішення суду у справі

№ 306/987/23.

Позивачем у розглядуваній справі є син заявниці - ОСОБА_2 , з яким, згідно з касаційною скаргою, вони мають одну адресу реєстрації місця проживання.

У випадку, якщо ОСОБА_1 вважає, що щодо неї її сином, або іншими особами було вчинено кримінальне правопорушення, пов`язане зокрема з підробкою документів, вона не позбавлена права звернутись з відповідною заявою до органів прокуратури чи поліції для ініціювання проведення досудового розслідування.

За цих обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідно до статті 358 ЦПК України, виклавши відповідні мотиви і висновки в оскарженій ухвалі.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, щокасаційна скарга є необґрунтованою, та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федорчак Микола Богданович, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у цивільній справі № 306/987/23.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников