Номер провадження 6/754/164/25
Справа № 754/3159/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі судових засідань - Сарнавському М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали подання приватного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - приватний виконавець) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначеного подання державний виконавець зазначає, що у приватного виконавця м. Києва Горбульова А.В. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1, яке включає два провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 140 573,77 дол. США за борговою розпискою (ВП № НОМЕР_2); 48 000 грн витрат на правничу допомогу (ВП № НОМЕР_3). Боржника належним чином повідомлено про відкриття проваджень - рекомендованими листами (які повернулись як невручені) та через електронний кабінет ЄСІТС. ОСОБА_1 не з`являється до виконавця, не надає пояснень і не повідомляє про майновий стан. У ході виконання було встановлено, що боржниця: не має достатніх коштів на рахунках; не володіє нерухомістю, транспортними чи повітряними засобами, цінними паперами; не отримує пенсії чи доходу; є учасником ТОВ «ГЛАД» з часткою 9 250 грн. Також встановлено, що вона після арешту рахунків відкривала нові, що свідчить про намір уникнути виконання судового рішення. Боржниця не вживає жодних заходів для погашення боргу. У зв`язку з цим виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України на підставі ст. 441 ЦПК України та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України...», оскільки вона ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримує.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд прийшов наступного висновку.

Судом установлено, що на приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, Горбульова Антона Вадимовича, перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1, до складу якого входить:

1. Виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите постановою від 16.10.2024, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.09.2024 на виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19.06.2024 у справі № 754/3159/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 140 573,77 доларів США за борговою розпискою від 26.07.2019 року, що складається з: 125 000 доларів США - сума основного боргу за розпискою; 15 573,77 доларів США та витрат по сплаті судового збору в розмірі 12 112,00 грн.

2. Виконавче провадження № НОМЕР_3, відкрите постановою від 16.10.2024, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.09.2024 на виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15.07.2024 у справі № 754/3159/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 48 000,00 грн.

16.10.2024 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № НОМЕР_1.

Згідно відповіді з ДФС України та інформації, отриманої через систему АСВП в порядку електронного обміну інформацією з банківськими установами України, підключених до такого обміну, у боржниці наявні відкриті банківські рахунки в АТ КБ «Приват Банк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Універсал Банк». На підставі отриманої інформації винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.10.2024 ВП № НОМЕР_2, яка направлена на виконання до вищезазначених банківських установ.

Згідно відповіді з ДПС України та ПФУ, боржник пенсію не отримує, інші джерела доходів відсутні (останній раз боржник отримував офіційний дохід у 2021 році).

Згідно відповіді з МВС України, за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру цивільних повітряних суден України, боржник не володіє повітряними суднами.

Згідно інформації отриманої із Суднової книги України, встановлено відсутність записів щодо суден, власниками або судновласниками яких є боржник.

Згідно відповіді з Державного підприємства «Держреєстри України» від 16.10.2024 за вих. № 1160 боржник не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерна.

На підставі довідки з Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку від боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, боржниця володіє майновими (корпоративними) правами, а саме: часткою у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАД» () у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 9 250,00 грн. На підставі отриманої інформації, винесено постанову про арешт майна боржника від 16.10.2024 ВП № НОМЕР_2 та направлено повідомлення ТОВ «ГЛАД» про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника).

Згідно відповіді з Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 27.03.2025 за вих. № 8-10-0.222-2901/2-25, за боржником не зареєстровано земельних ділянок в межах м. Києва та Київської області.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за у боржника відсутнє майно на праві приватної власності, до якого можливо застосувати звернення стягнення.

Разом з цим, на адресу боржника направлялися виклики приватного виконавця від 22.10.2024 за вих. 304 (поштове відправлення № 06 009 753 773 66) та від 14.11.2024 за вих. № 457 (поштове відправлення № 06 009 481 087 93), якими зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до офісу приватного виконавця, надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчих документів, а також надати відомості про майновий стан.

Поштові відправлення № 06 009 753 773 66 та № 06 009 481 087 93 повернулися на адресу офісу приватного виконавця, як не вручені отримувачу, з відміткою АТ «УКРПОШТА» - «за закінченням терміну зберігання».

Приватним виконавцем у поданні зазначено, що ним вчинялись дії та вживались усі можливі заходи для реального, своєчасного ефективного виконання судового рішення, однак у зв`язку з тим, що боржник самостійно борг не сплачує, а також має можливість уникнути від його сплати шляхом виїзду за межі України, виникла необхідність у тимчасовому обмеженні права такого виїзду.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно частини третьої статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно частинами 2, 4 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, матеріали справи надані суду, після постанови про відкриття виконавчого провадження не містять належних доказів отримання боржником викликів до державного виконавця. Також, відсутні докази щодо отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та звернення стягнення на майно боржника, за відомою адресою боржника. Тобто, матеріали подання не містять про це підтверджуючих документів.

Крім того, не здійснено заходів щодо виходу державним виконавцем за місцем проживання боржника, та будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Також, як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем не вживалось заходів, щодо отримання інформації з Державної міграційної служби про перетин державного кордону України боржницею, та відомості щодо наявності в неї закордонного документу.

За таких обставин, приватний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі , або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця у зв`язку із його передчасністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 260-261, 268, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горбульова Антона Вадимовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.05.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко