Справа № 201/381/25
Провадження 2/201/1341/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Бовкуна А.О.,

представника відповідача - Соколовського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення податкової застави на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що за результатами електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 06.09.2023р. (реєстраційний номер лота 533175), він придбав житловий будинок, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 3 970 000 грн., яка сплачена ним у повному обсязі.

Попереднім власником вказаного нерухомого майна було Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеопс А», яке в межах виконавчого провадження № 71163026, приватним виконавцем на реалізацію було передано це іпотечне майно.

Зазначає, що електронні торги, проведені державним підприємством «СЕТАМ» відповідно до протоколу № 594736 від 06.09.2023р. по лоту № 533175, та акт про проведені електронні торги ВП № 71163026 від 18.09.2023р. не оскаржувались та є чинними на день звернення до суду з позовом.

На підставі акту про проведені електронні торги, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білоконем М.В. 18.10.2023р., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) від 18.10.2023р. реєстровий № 1344, що посвідчує факт належності позивачу права власності на об`єкт нерухомості.

Право власності на об`єкти житлової нерухомості 18.10.2023р. зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

05.08.2024р. позивачу стало відомо, що об`єкти житлової нерухомості, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження, а саме з 03.04.2018р. об`єкт житлової нерухомості перебуває в податковій заставі та знаходиться під забороною відчуження.

18.09.2024р. на звернення позивача щодо припинення податкової застави, відповідачем надано відповідь про відмову у звільненні майна з податкової застави, оскільки майно платника податків може бути звільнено після надання відповідно документу, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що позивач є власником вищевказаного нерухомого майна, на яке за заявою відповідача було накладено обтяження у виді податкової застави у зв`язку із наявним боргом ТОВ «Хеопс А» вважає, що такі дії відповідача перешкоджають йому у реалізації законних прав власника на вільне володіння нерухомим майном.

На підставі викладеного, просить усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном: земельною ділянкою кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, та домоволодінням, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення податкової застави, накладеної Головним управління ДФС у Дніпропетровській області правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на майно третьої особи ТОВ «Хеопс А»;

зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запису щодо встановлення обтяження 03.04.2018р., а саме житлового будинку, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати.

Представником відповідача Соколовським М.В. в порядку ст. 178 ЦПК України поданий відзив на позов (а.с.35-36), в якому заперечує щодо позовних вимог обґрунтовуючи це тим, що вимогами п.п. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 88 Кодексу, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно п. 89.2 ст. 89 Кодексу право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

На виконання вказаних норм законодавства, здійснено опис майна ТОВ «Хеопс А» згідно актів опису майна від 30.03.2018р. та рішення про опис майна у податкову заставу від 13.12.2017р. № 51178-17, а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано обтяження на майно за номерами 25580646 та 25580228 від 03.04.2028р.

Зауважує, що стаття 93 Кодексу визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

За даними інтегрованих карток платника податків ТОВ «Хеопс А» станом на 05.02.2025р. обліковується податковий борг в загальній сумі 11 214, 52 грн.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався правом надання відповіді на відзив у відповідності до ст. 179 ЦПК України.

Представник позивача адвокат Бовкун А.О. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., земельну ділянку кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належали боржнику ТОВ «Хеопса А», , що підтверджується актом про реалізацію предмета іпотеки (про проведення електронного аукціону) виконавчого провадження від 18.09.2023р., складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білоконем М.В. (а.с. 10-11) та протоколом № 594736 про проведення електронного аукціону (торгів) від 06.09.2023р. (а.с. 12-13).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. 18.10.2023р. відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білоконем М.В.18.09.2023р., видане свідоцтво, яке зареєстровано в реєстрі за № 1344, про те, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: земельної ділянки кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га з розташованим на ній домоволодінням, що має наступний опис: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., № 3,7-9,11-13,І,ІІ огорожі, споруди, замощення за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано ним за 3 970 000 грн., що раніше належало ТОВ «Хеопс А». Реалізація майна проведена згідно постанови Господарського суду Дніпропетровської області в межах справи № 904/7209/17 від 12.04.2023р. згідно якої, надано дозвіл на звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано за боржником належним чином (а.с. 7-9).

Згідно з інформацією, поданою у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, наявні обтяження на придбане майно, а саме зареєстрованої на підставі рішення ГУ ДФС в Дніпропетровській області податкової застави, зареєстрованої на попереднього власника майна ТОВ «Хеопс А», (а.с. 19-20).

05.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС в Дніпропетровській області із заявою про припинення податкової застави на придбане ним майно (а.с. 21-22), однак листом від 03.09.2024р. № 61890/6/04-36-13-05-10 ГУ ДПС в Дніпропетровській області повідомило, що придбане ним майно знаходиться у податковій заставі згідно опису від 30.03.2018р. та рішення про опис майна від 13.12.2017р. № 51178-17, а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано обтяження на майно за номерами: 25580646 та 25580228 від 03.04.2018р. (а.с. 25).

Предметом спору у цій справі є припинення податкової застави щодо майна, яке реалізовано за результатами проведення електронних торгів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України (надалі ПК України), передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

За приписами п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу.

Згідно п. 89.2 вказаної статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п. 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно приписів п. 91.3 ст. 91 ПК України, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Умови припинення податкової застави визначені у статті 93 ПК України.

Так, відповідно п. 93.1 вказаної статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

За приписами п. 93.2 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Відповідно п. 93.4 ст. 93 ПК України, у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до ст. 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

У свою чергу, механізм застосування податкової застави контролюючими органами визначено Порядком застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року №586 (надалі - Порядок № 586) (у редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Пунктом 9 Розділу І Порядку № 586 передбачено, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно п. 2 розділу ІІ Порядку № 586, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3). Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

Пунктом 8 Розділу ІІ Порядку № 586 передбачено, що у разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису майна на суму, що відповідає сумі податкового боргу платника податків.

За змістом п. 10 розділу ІІ Порядку № 586 опис майна може бути проведено за інформацією, документами і матеріалами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів).

Приписами п.п. 1, 2 розділу IV Порядку №586 встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Водночас, згідно п. 95.1. Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

При цьому, згідно пункту 1 Розділу І Порядку реалізації арештованого майна №2831/5 визначено, що електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно пунктів 2 Розділу I Порядку № 2831/5, реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних торгів або торгів за фіксованою ціною.

Згідно пункту 8 Розділу X Порядку № 2831/5, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Як вбачається з матеріалів справи, електронний аукціон (торги) проведені 06.09.2023р. проведені електроні торги Державний підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України. Позивач як переможець електронних торгів придбав житловий будинок, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., земельну ділянку кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, позивачем на електронних торгах було придбано нерухоме майно, яке було реалізовано приватним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, вимоги, на погашення яких приватним виконавцем проведено торги та здійснено реалізацію майна боржника, є заборгованістю перед органом місцевого самоврядування.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білоконем М.В. було складено акт про реалізацію предмета іпотеки (про проведення електронного аукціону) від 18.09.2023р., що є підставою для оформлення права власності.

Процедура реалізації майна на електронних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення таких торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Слід звернути увагу, що процедура набуття позивачем права власності на об`єкт не оспорена, а отже є дійсною.

Таким чином, відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина перша статті 215 Цивільного кодексу України).

Водночас, доказів визнання недійсним правочину, на підставі якого позивачем придбано вказане майно, контролюючим органом не представлено.

Відповідно пункту 14.1.155 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

У статті 93 ПК України визначено підстави звільнення майна з податкової застави.

Згідно з пунктом 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Отже, існуюча податкова застава перешкоджає позивачу розпоряджатися власним майном, а отже порушує його право власності.

Водночас, податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, у той час, як позивач - власник майна, не замінює ТОВ «Хеопс А», у правовідносинах щодо погашення заборгованості зі сплати податків та придбав спірне майно в результаті реалізації майна боржника на електронних торгах.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 464/3242/20, від 24 січня 2024 року у справі № 569/9806/21, від 06 лютого 2024 року у cправі № 914/2901/21, від 11 березня 2024 року у справі № 295/429/23.

Щодо посилання представника відповідача на статтю 93 Податкового кодексу України, відповідно до якої у контролюючого органу відсутні правові підстави для припинення податкової застави нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Стаття 93 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункти 93.1, 93.2 ст. 93 Податкового кодексу України).

Разом з тим, дані положення Податкового кодексу України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є, тобто дані положення статті 93 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають у зв`язку з чим, суд не приймає доводи представника відповідача, що викладені ним у письмових запереченнях оскільки вони спростовуються вищевказаними нормами чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині припинення податкових застав, накладених 03.04.2018р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області (номери обтяження: 25580228, 25580646) на майно ТОВ «Хеопс А», : житловий будинок, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 93,3 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер: :03:336:0038, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо зобов`язання відповідача вчинити дії про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису щодо встановлення обтяжень на земельну ділянку та домоволодіння суд вважає, що в цій частині слід відмовити у зв`язку з передчасністю, оскільки з припиненням податкової застави, фактично припиняється обтяження нерухомого майна як визначено у п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної суми позову в розмірі 2422, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про припинення податкової застави на нерухоме майно задовольнити частково.

Припинити податкову заставу, накладену 03 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області (номер обтяження: 25580646) на майно ТОВ «Хеопс А», .

Припинити податкову заставу, накладену 03 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області (номер обтяження: 25580228) на майно ТОВ «Хеопс А», .

В задоволення іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, повний текст рішення буде складений впродовж 10 днів.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, , місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А.

Суддя: Д.О. Покопцева