УХВАЛА

09 травня 2025 року

м. Київ

справа № 204/4344/19

провадження № 61-5389ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі

за позовом Дніпровської міської ради до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександр Іванович, П`ята Дніпровська нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договорів та скасування записів про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У червня 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом

до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник О. І., П`ята Дніпровська нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у якому просила:

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року № 36047252, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 21291882 за ОСОБА_1

на будівлю торгівельного павільйону літ. Т-1, загальною площею 64 кв. м,

за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений П`ятою Дніпровською державною нотаріальною конторою від 06 жовтня 2017 року та зареєстрований

у реєстрі за № 5-550;

- визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений П`ятою Дніпровською державною нотаріальною конторою від 06 жовтня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за № 5-547;

- скасувати записи про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літ. Т-1 торгівельного павільйону, загальною площею 64,0 кв. м, що розташована

за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 21291882 від 07 липня 2017 року, внесений державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області; за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 22707018 від 06 липня 2017, внесений державним реєстратором П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори; за ОСОБА_3 , номер запису

про право власності 22706614 від 06 жовтня 2017 року, внесений державним реєстратором П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою:

АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. Т-1 торгівельного павільйону, загальною площею

64,0 кв. м.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 04 березня 2025 року, відмовлено Дніпровській міській раді у задоволенні позову.

22 квітня 2025 року Дніпровська міська рада, засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року

у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку

на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке мотивоване тим, що строк пропущений

з поважних причин, оскільки у встановлений законодавством строк представник заявниці вперше звернувся до Верховного Суду із касаційної скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, проте ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2025 року касаційну скаргу було повернуто. Вказана ухвала отримана через підсистему «Електронний суд» 16 квітня 2025 року. Оскільки перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги, представник заявника повторно звернувся з касаційною скаргою.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення

чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, колегія суддів вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними, зокрема, касаційна скарга, після її повернення, повторно подана в нетривалий проміжок часу з урахуванням зазначених причин повернення.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті касаційного провадження або повернення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання,

суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв

чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень представник заявника посилається на:

- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 911/3135/20,

від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18,

від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14, від 06 червня 2018 року у справі № 338/180/17, та постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 569/21350/18, від 22 лютого 2022 року у справі

№ 203/5561/16, 05 липня 2023 року у справі № 202/5418/20, від 24 березня

2021 року у справі № 200/2192/18;

- на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема статей 12, 125, 126, 212 ЗК України у розрізі статей 376, 391 ЦПК України щодо можливості вважати:

- законним використання земельної ділянки без згоди її власника, у випадку, якщо об`єкт нерухомого майна самовільно побудований, земельна ділянка самовільно зайнята;

- законним використання земельної ділянки без згоди її власника за умови, якщо державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме металевого торговельного павільйону, згідно наявного договору купівлі-продажу 2003 року не проводилася(лист КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.04.2024 № 4301, відповідно до якого наявна інформація,

що станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності об`єкту не проводилася), а лише в 2017 році було здійснено запис

про право власності на підставі того ж самого договору купівлі-продажу 2003 року, тільки вже на торговельний павільйон, де зазначено матеріали стін - цегла;

- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення дії рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року

до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що спір у справі виник з приводу незаконної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить до комунальної власності, без згоди власника - Дніпровської міської ради, та укладення наступних правочинів. Наступне відчуження спірного нерухомого майна, може у подальшому покласти на позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. У такому випадку рада буде змушена звертатись

до суду з позовами до третіх осіб, яким буде відчужено самочинно побудовані будівлі.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання

про зупинення дії рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, оскільки представником заявника

не обґрунтовано та не наведено правових підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваних судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У зв`язку із набранням 25 квітня 2025 року чинності Закону України

від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України

«Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих

загальних судів найменування Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська змінено на Чечелівський районний суд м. Дніпра.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Дніпровської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Дніпровській міській раді строк на касаційне оскарження рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Чечелівського районного суду м. Дніпра цивільну справу

№ 204/4344/19 за позовом Дніпровської міської ради до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельник Олександр Іванович, П`ята Дніпровська нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг

та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання протиправним

та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договорів

та скасування записів про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки.

Відмовити Дніпровській міській раді у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська