Провадження № 2/761/3486/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сіромашенко Н.В.,

при секретарі - Голуб О.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-і особи: орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Уповноважений Верховної Ради з прав людини про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 позивач ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , 3-я особа: орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2016 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (суддя Макаренко І.О.).

30.03.2016 ОСОБА_1 подано зустрічний позов до ОСОБА_2 , 3-і особи: орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини,який прийнято до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2018 вищевказана справа надійшла в провадження судді Кондратенко О.О..

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.04.2018 справу було прийнято справу до провадження, визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (суддя Кондратенко О.О.).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В..

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.10.2020 прийнято справу до провадження, визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У подальшому підготовче засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. При цьому визнано явку ОСОБА_1 обов`язковою.

06.11.2023 ОСОБА_2 до суду було подано клопотання про витребування інформації щодо перетину кордону України ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.11.2023 клопотання було задоволено, витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України на виїзд та в`їзд громадяником ОСОБА_1 .

З урахуванням того, що дана інформація до суду не надходила, в судовому засіданні 13.03.2024 представник ОСОБА_2 Коталейчук С.П. повторно заявив клопотання щодо витребування вищевказаної інформації.

Ухвалою суду від 13.03.2024 клопотання було задоволено, витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України на виїзд та в`їзд громадяником ОСОБА_1 .

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листами за вх. №№28606 від 22.03.2024, 29260 від 25.03.2024 було повідомлено. що ОСОБА_5 перетнув державний кордон України на виїзд через пункт пропуску Малий Березний 12.06.2022.

08 травня 2024 року представником позивача за первісним позовом адвокатом Коталейчуком С.П. подано до суду заяву про залишення без розгляду первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, а також зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Києва від 08.05.2024 первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, а також зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини були залишені без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2024 вищевказану ухвалу було скасовано в частині залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та направлено справу у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

23.12.2024 від представника ОСОБА_2 Коталейчука С.П. до суду надійшло клопотання про витребування інформації щодо перетину державного кордону України на виїзд-в`їзд ОСОБА_1 за період з 12.06.2022.

Ухвалою суду від 23.12.2024 вказана інформація була витребувана.

Листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вх. №№Еп-40819/24 від 31.12.2024, 822 від 06.01.2025, 3620 від 13.01.2024 було повідомлено суд про те, що ОСОБА_5 перетнув державний кордон України на виїзд через пункт пропуску Малий Березний 12.06.2022; іншої інформації немає.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, сповіщений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідачка (за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та її представник - Коталейчук С.П. до судового засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли.

Інші учасники розгляду справи до судового засідання не з`явилися, повідомленні належним чином про місце та час розгляду справи. В матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в судові засідання, призначені на 08.05.2025 на 15 год, а також в дане судове засідання, призначене на 27.05.2025 на 14 год. 30 хв. позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , не з`явився; був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. При цьому судом його явка була визнана обов`язковою.

Разом з тим, з листів Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, які надійшли до Шевченківського районного суду міста Києва 25.03.2024, 31.12.2024, 06.01.2025, 13.01.2025 слідує, що ОСОБА_1 - позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) перетнув державний кордон України 12.06.2022; докази щодо його повернення Україну відсутні.

ОСОБА_1 , знаходячись за кордоном, направляв на адресу суду заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, посилаючись, зокрема, на неможливість прибуття до суду у зв`язку з продовженням режиму воєнного стану, що ускладнює безпечне переміщення по території України.

Проте, на підставі ч.1 ст.212 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи мають право брати участь у судових засіаннях в режимі відеоконференції, крім випадків, коли явка цього учаника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою, судом було відмовлено в задоволенні даних заяв.

За ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 43 ЦПК України передбачені права та обов`язки учасників справи. Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Так, згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому, позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належно повідомленого учасника справи, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відтак норми ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Тож, під час вирішення в даному разі питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання, а також в даному разі визнання його явки обов`язковою.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поряд з цим, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, якщо його явка визнана обов`язковою.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16 (провадження № 61-17043св21), від 20 травня 2022 року у справі № № 753/8582/19-ц (провадження № 61-20040св21).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 158 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-і особи: орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Уповноважений Верховної Ради з прав людини про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні дитини - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко