Справа № 536/1221/24
Провадження №2/524/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом АТ «Державний ощадний банк України» (в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі позивач, Банк, АТ «Ощадбанк») із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказували, що 21 березня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір/ДКБО) шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Заява про приєднання).

Згідно п. 3.1. Заяви про приєднання, клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору.

За п. 3.2. розділу ІІІ Договору встановлено, що цей Договір є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 ЦК України.

Відповідно до п. 6.1. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) (далі - Заява) підписанням цієї Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, Клієнт погодився на одержання Кредиту відповідно до умов Договору та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору.

Згідно п.п. 3.4.1, 6.2, 6.3, 6.5 Заяви про приєднання, Банк відкрив клієнту поточний рахунок в гривні на умовах тарифного плану «Мій комфорт», тарифів на користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку та встановив на рахунок кредитну лінію в розмірі 250 000,00 грн. зі строком користування на період дії платіжної картки.

Пунктами 6.6-6.7 Заяви про приєднання визначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35% річних. Процента ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з користуванням платіжної картки складає 0,001% річних.

Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит. Натомість, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника, станом на 25.03.2024 року, загальна сума заборгованості за договором № 4359520 становить 269 946,90 грн., з яких: 244 163,06 грн. заборгованість за кредитом, 24 002,92 грн. заборгованість за процентами, 120,00 грн. комісія, 417,23 грн. нараховані 3% річних, 1 243,69 грн. інфляційні втрати, які банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 4049,20 грн.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С. від 08 травня 2024 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2024 року визначено головуючим суддю Нестеренка С.Г.

Ухвалою судді від 05 серпня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання.

05 лютого 2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Представник позивача АТ «Ощадбанк» позов підтримав, не заперечував щодо заочного розгляду справи, про що надав письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень щодо позову.

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

21 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке в подальшому перейменоване в Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання № 435952011 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 5-7).

Згідно умов договору, банк на підставі наданих клієнтом документів, відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, та встановив на рахунок кредитний ліміт у розмірі 250 000,00 грн. зі строком користування 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк.

Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, та яка підписана ОСОБА_1 , відповідач підтверджує своє письмову заяву про отримання кредиту та усвідомлення того, що укладає договір, в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин, та усвідомлює правові наслідки таких договорів.

Пунктами 6.6.1, 6.6.2 заяви про приєднання визначено, що процентна ставка кредитом є фіксованою і складає 35% річних. Процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки складає 0,001 % річних.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В той же час, як зазначив позивач, внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 269 946,90 грн., з яких: 244 163,06 грн. заборгованість за кредитом, 24 002,92 грн. заборгованість за процентами, 120,00 грн. комісія, 417,23 грн. нараховані 3% річних,1 243,69 грн. інфляційні втрати, які позивач просив стягнути з відповідача на їх користь.

Як визначено у п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною другою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердила, що між нею та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору.

Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частиною першою статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 269 946,90 грн.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяву про приєднання № 435952011 до вказаного договору від 21.03.2018 року, заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 21.03.2018 року, таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 21.03.2018 року, паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем та розрахунок заборгованості. Відповідач погодився з умовами кредитування, зокрема і щодо розміру процентів за користування.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, що вбачається з виписки по рахунку.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду наведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 244 163,06 грн., процентів на користування кредитом у розмірі 24 002,92 грн., 3% річних у розмірі 417,23 грн та інфляційних втрат у розмірі 1243,69 грн.

Наданий позивачем розрахунок боргу відповідач не спростував.

Водночас, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 120,00 грн., суд зазначає наступне.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших.

Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника вносити плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) є нікчемними.

Таким чином, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 120,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4049,20 грн. Судом позов було задоволено у загальному розмірі 269 826,90 грн., що становить 99,96% від заявлених до стягнення 269 946,90 грн.

Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 4047,58 грн. (99,96% від 4049,20 грн.), відмовивши у стягненні коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1,62 грн. (4049,20 4047,58).

Сторони у справі не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553 - 559, 625,626, 1046 - 1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов АТ «Державний ощадний банк України» (в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк») - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 435952011 від 21.03.2018 року, що виникла станом на 25.03.2024 року, у розмірі 269 826,90 грн., з яких: 244 163,06 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 24 002,92 грн. заборгованість за процентами, 417,23 грн. нараховані 3% річних, 1243,69 грн. інфляційні втрати, а також сплачений судовий збір у розмірі 4047,58 грн.

Відмовити АТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення заборгованості за комісією розмірі 120,00 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1,62 грн.

Позивач: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»), , юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. № 27.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 27 травня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: