Провадження № 22-ц/802/654/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі ухваленого 15.04.2024 судового рішення, на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 3 % річних у розмірі 26,31 грн, інфляційні втрати у розмірі 102,26 грн, стягнути 3 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також відшкодувати понесені ним судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 26 грн 31 коп.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю суми судових витрат у розмірі 10 грн 17 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити це рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача ці витрати у розмірі 3 472,58 грн, що становить 99,16 % від заявлених відповідачем до стягнення таких витрат у сумі 3 500 грн.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У цій справі це 27 травня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржуваній частині щодо розподілу судових витрат з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову по суті позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК).

Згідно вимог позову ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача кошти на загальну суму 3 128,57 грн /26,31 + 102,26 + 3 000/ (а.с.1-7).

Рішенням суду позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 26,31 грн.

Заявлені до стягнення інфляційні втрати у розмірі 102,26 грн не стягнуто, у зв`язку із добровільним перерахуванням цих коштів відповідачем позивачу після подання цього позову (а.с.131).

У позові про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн відмовлено (207-210).

Ураховуючи добровільну сплату частини коштів уже після відкриття провадження у справі та стягнення частини коштів рішенням суду, фактично вважається задоволеними позовні вимоги на загальну суму 128,57 грн, що становить 4,10 % від заявлених вимог.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції позивачем сплачено 5 000 грн (а.с.197) і цей розмір витрат заявлено до стягнення з відповідача.

Відповідач сплатив за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції 3 500 грн (а.с.174-зворот) і цей розмір витрат заявив до стягнення із позивача.

Кожен зі сторін заперечував заявлений до них розмір цих витрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про неспівмірність розміру цих витрат позовним вимогам і вважав, що такий розмір не повинен перевищувати ціни позову 3 128,57 грн (а.с.74-76).

Позивач у письмових запереченнях на клопотання (заяву) відповідача про стягнення судових витрат заперечував заявлений до стягнення розмір таких витрат ненаданням належних доказів про їх сплату та про те, що такі витрати є реальними і дійсно необхідними (142-144, 180-181).

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення кожною стороною витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому апеляційний суд враховує ту обставину, що зазначений спір не відноситься до категорії складних, не потребує додаткових витрат для зібрання доказів, а тому вважає, що з урахуванням вимог розумності і справедливості кожному зі сторін належним розміром оплати таких витрат у цій справі буде по 2 000 грн.

Разом із тим, ураховуючи принцип пропорційності, встановлений ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 4,10 % від задоволених позовних вимог, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 95,90 % від задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.35).

Таким чином, із понесених позивачем судових витрат на суму 3 211,20 (2 000 + 1 211,20), 4,10 % з них становить 131,66 грн, які необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Із понесених відповідачем судових витрат на суму 2 000 грн 95,90 % з них становить суму 1 918 грн, які необхідно стягнути із позивача на користь відповідача.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи наведене, а саме те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 131,66 грн, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 918 грн, то із застосуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути різницю у судових витратах, а саме 1 786,34 грн (1 918 131,66), звільнивши відповідача від відшкодування судових витрат позивачу.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення у цій частині нового судового рішення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану від його імені представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 786 (одну тисячу сімсот вісімдесят шість) грн 34 коп різницю суми судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді