Справа № 527/577/25
провадження 2/527/407/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Фіцай О.Л.

за участю секретаря судового засідання - Москаленко В.І., представника позивача Хлопко А.Ю. (в режимі відеоконференції), представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Глобине цивільну справу за позовною заявою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Глобинський районний відділ ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року представник позивача звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 за результатами розгляду цивільної справи № 527/2492/19 було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на сьогоднішній день проживає з позивачкою. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року за результатами розгляду справи № 523/2495/19 ухвалено стягувати стягнути з ОСОБА_3 , уродженця с. Пузикове, Глобинського району Полтавської області на користь ОСОБА_6 , уродженки м. Глобине, Полтавської області аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У провадженні Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 61503844 з виконання виконавчого листа № 527/2495/19, виданого 10.03.2020. Проте, відповідачем ОСОБА_3 аліменти сплачувалися не в повному обсязі та несвоєчасно, в результаті чого утворилась заборгованість, що підтверджуєьбмя розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 61503844. Згідно Розрахунку, здійсненого представником позивачавказано, що в період з березня 2020 року по квітень 2024 року ОСОБА_3 сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим за ним кожного місяця рахувалась заборгованість зі сплати аліментів, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 становить 87709,59 грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот дев`ять гривень 59 копійок)

У зв`язку з чим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 84825,3 грн.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_1 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд позовні вимоги залишити без задоволення, у позові відмовити. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідач вказує на те, що відповідач весь час сумлінно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . З доданого до позовної заяви розрахунку зі сплати аліментів від 15.01.25 року вих. № 17.3.-34 вбачається, що з листопада 2019 року (коли було подано позов) по лютий 2020 року (рішення Глобинського районного суду про стягнення аліментів було прийняте 30.01.2020 року) утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8674 .грн. В червня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів не утворювалась, а у травні 2024 року боргу у розмірі 26870.04 грн був погашений ОСОБА_3 в повному обсязі. Представник відповідача у відзиві зазначив, що борг, який виник до 02 березня 2020 року не можна вважати, що прострочення сплати аліментів сталося саме з вини відповідача, як це передбачено приписами ч.1 ст.196 СК України, оскільки рішення суду у справі 527/2495/19 від 30.01.2020 року набрало чинності 02.03.2020 року, і цей борг був погашений у березні 2020 року. Поряд з цим, як вбачається з доданих до позову документів, розмір заборгованості ОСОБА_3 становив 26870.00 грн, а заявлений до стягнення розмір пені за несплату боргу понад в 3(!) рази перевищує сам борг (до стягнення заявлено 87709.59 грн). З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що ще у травні березні-травні 2024 року відповідачем сплачено поточні аліменти та борг у розмірі 26870.00 грн. Крім того, нині відповідач отримує мінімальну заробітну плату (а.с.88-91).

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 12.02.2025 було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 12.03.2025 постановлено проводити розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.04.2025 було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, росили суд ухвали рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 84825,3 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представник відповідача пояснив, що вина відповідача у виникненні боргу відсутня, відповідачем ще у травні березні-травні 2024 року було сплачено поточні аліменти та борг у розмірі 26870.00, а наданий стороною позивача розрахунок заборгованості пені не відображає всіх виплат, здійснених ОСОБА_3 . Водночас, просив врахувати матеріальний стан відповідача, те що розмір його заробітної плати мінімальний, задовольнити позов частково, а саме неустойку в розмірі 20 % від загальної суми боргу.

Третя особа Глобинський районний відділ ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не зявилася, пояснення, заперечення не надходили.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 за результатами розгляду цивільної справи № 527/2492/19 було розірвано.

Від даного шлюбу народилася дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , який на сьогоднішній день проживає з позивачкою.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року за результатами розгляду справи № 523/2495/19 ухвалено стягувати стягнути з ОСОБА_3 , уродженця с. Пузикове, Глобинського району Полтавської області на користь ОСОБА_6 , уродженки м. Глобине, Полтавської області аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 11.03.2020 Глобинським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №527/2495/19, виданого 10.03.2020 Глобинським районним судом Полтавської області (а.с. 9-10).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 20 жовтня 2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 11 на звороті).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно із виконавчим листом №527/2495/20 від 10.03.2020 (а.с.17) вбачається, що станом на лютий 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів становив 26870,04 грн., в березні 2024 року заборгованість частково погшашена та складала 10870 грн., в травні 2024 року борг погашено повністю.

Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим.

Згідно розрахунку позивачки, сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів за період з листопада місяця 2019 року по грудень місяць 2024 року становить 87709,59 грн. При цьому просить стягнути суму неустойки за період з березня місяця 2020 року по грудень місяць 2024 року в розмірі 84825,3 грн.

Беручи до уваги позицію позивачки та часткового визнання позову відповідачем у судовому засіданні, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з відповідача ОСОБА_3 рішенням суду ухвалено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, відповідач сплачував аліменти не в повному розмірі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на лютий місяць 2024 року (включно) становила 26870 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Суд зазначає, що відповідач ОСОБА_3 особа працездатного віку. Будь-які дані про те, що він має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання чи медичні протипоказання щодо трудової діяльності відсутні.

Водночас відповідач не надав жодних доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини, також не надав власного розрахунку розміру неустойки.

Як обставину для зменшення розміру неустойки представник відповідача зазначив матеріальний стан відповідача, а саме мінімальний розмір заробітної плати, яку останній отримує за місцем роботи, однак суду не надано доказів на підтвердження цих доводів.

Зазначене дає суду підстави вважати, що заборгованість зі сплати аліментах виникла саме з вини відповідача, а відтак він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам неповнолітньої дитини сторін.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, у зв`язку з чим сума пені у цій справі не може бути більшою за 26870,04 гривень.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає часткоковому задоволенню.

V. Розподіл судових витрат:

Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180, 194-196 СК України, ст.ст.256-258 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 141, 247, 258, 259, 273, 286, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_3 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 26870,04 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят) гривень чотири копійки.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять) гривень двадцять копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ).

Представник позивача: ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Кременчуцький район, с.Пузикове, рнокпп: НОМЕР_4 ).

Представник відповідача: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса:39000, Полтавська область, Кременчуцький район, м.Глобине, вул. Центральна,буд.212, ).

Суддя О. Л. Фіцай