Номер провадження: 22-ц/813/2194/25
Справа № 2-5997/09
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Міжнародний Резервний Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форінт») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

ВАТ «Дочірній банк Сбербанку росії» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку росії» заборгованість за Кредитним договором №11-В/08/15/ФО/П від 16.04.2008 року, у розмірі 140335,23 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 13.06.2009 року (1долар США = 7,6103 грн.) складає 1 067 993,20 грн., з яких:

- загальної заборгованості за кредитом 125454,54 Доларів США (з них простроченої 8727,28 Доларів США).

- процентів за користування кредитом 11022,10 Доларів США (з них прострочених 10447,10 Доларів США).

- пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом 1872,00 Доларів США.

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 1986,59 Доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача витрати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у зв`язку з поданням позову.

24 травня 2023 року від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо І.В. надійшла заява про збільшення (уточнення) позовних вимог, в яких він просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Міжнародний резервний банк» заборгованість за Кредитним договором №11-В/08/15/ФО/П від 16.04.2008 року у розмірі:

- заборгованість за кредитом 125454,54 доларів США.

- процентів за користування кредитом 241395,49 доларів США.

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 68456,42 гривень.

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 72646,81 гривень.

Судові витрати стягнути з відповідачів на користь Акціонерного Товариства «Міжнародний Резервний Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2024 року позовну заяву АТ «Міжнародний Резервний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Міжнародний резервний банк» заборгованість за Кредитним договором №11-В/08/15/ФО/П від 16.04.2008 року у розмірі:

- заборгованість за кредитом 125454,54 доларів США.

- процентів за користування кредитом 241395,49 доларів США.

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 68456,42 гривень.

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 72646,81 гривень.

Стягнено в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «Міжнародний резервний банк» судовий збір в розмірі 1700 грн.

Стягнено в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Міжнародний резервний банк» суму оплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що

1)подавши повідомлення-вимогу про повернення суми заборгованості в повному обсязі в розмірі 129 035,08 доларів США станом на 17 січня 2009 року, Банк змінив строк кредитування. Отже, після спливу 30 днів після отримання такої Вимоги, строк виконання зобов`язань за кредитним договором вже закінчився 17 лютого 2009 року. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється на підставі ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.530 ЦК України;

2)Банком наданий розрахунок заборгованості, як при подачі позовної заяви 06.07.2009 року (період розрахунку: з 01.10.2008 року по 01.06.2009 року) так і при подачі заяви про збільшення позовних вимог від 22.05.2023 року (період розрахунку: з 14.02.2009 року по 01.05.2023 року) не відповідає дійсній заборгованості і не може слугувати належним та допустимим доказом по справі як з підстав неправильного математичного розрахунку, так і з підстав невірного застосування норм матеріального права в розумінні ч. 2 ст.625, ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру заборгованості.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 16 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», (наступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку росії» - з однієї сторони, та ОСОБА_2 - з іншої сторони, був укладений кредитний договір за №01-В/08/15/Ф0/П, відповідно до умов якого кредитор надає позичальникові кредит у розмірі 132000 доларів США строком до 16 квітня 2018 poку, а остання в свою чергу - зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

16 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дочірній Банк Сбербанку Росії» - з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель бере на себе прямі зобов`язання відповідати перед кредитором по зобов`язанням ОСОБА_2 .

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідачі від виконання їх зобов`язань ухиляються.

09 грудня 2021 року була зареєстрована нова редакція Статуту Акціонерного Товариства «Сбербанк» та відповідно до внесених змін було змінено найменування Банку на Акціонерне Товариство ««Міжнародний Резервний Банк» (скорочена назва АТ «МР Банк»).

Згідно з п. 1.3 Статуту АТ «МР Банк», є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного Товариства «Сбербанк», Публічного Акціонерного товариства «Сбербанк», Закритого Акціонерного Товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії», ЗАТ «Сбербанк Росії», Закритого Акціонерного Товариства «Банк НРБ».

У свою чергу, відповідно до постанови Правління Національного банку України №91-рш/БТ від 25.02.2022 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення №131 від 25.02.2022 року «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора Луньо Іллі Вікторовичу.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 41,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується іпотечним договором.

Пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено, що розмір процентів за користування Кредитом складає 13,75 % річних.

Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за Кредитом, відповідно до п. 6.5 Кредитного договору нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту.

Відповідно до п. 11.2 укладеного між Банком та відповідачем договору «Договір набуває чинності з моменту його оформлення в письмовій формі і діє до повного виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором».

ОСОБА_2 направлялось повідомлення вимога про погашення заборгованості.

Відповідачі порушили свої зобов`язання щодо здійснення своєчасного погашення заборгованості за кредитом.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець мас право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються Договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору Банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, станом на 10 травня 2023 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед Банком, без врахування пені, становить 366 850,03 доларів США (триста шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят доларів 03 центи США), з яких:

- 125 454,54 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 241 395,49 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом (в тому числі, що нараховані за період з 14.06.2009р. по 10.05.2023р. в розмірі - 230 373, 39 доларів США).

Пеня нарахована станом на 13.06.2009 (розрахунок на момент подання позову), але за курсом НБУ на теперішній час складає:

- 68 456,42 грн. (1 872,00 доларів США за курсом НБУ станом на 10.05.2023, який складає 36,5686 грн.) - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом;

- 72 646,81 грн. (1986,59 доларів США за курсом НБУ станом на 10.05.2023, який складає 36,5686 грн.) - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Отже, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що необхідно стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором: заборгованість за кредитом 125454,54 доларів США.; процентів за користування кредитом 241395,49 доларів США; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 68456,42 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 72646,81 гривень.

Однак суд апеляційний суд не погоджується з такою сумою заборгованості з огляду на таке.

Частина перша статті 598 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку (пеню) припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2009 року на адресу ОСОБА_2 банком було надіслано вимогу, в якій зазначено, що станом на 17 січня 2009 року заборгованість позичальника за Кредитним договором перед Банком складає: 125454,54 долара США (заборгованість за кредитом); проценти за користування кредитом, які нараховані, але не сплачені позичальником, складають 3211,67 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту нарахована відповідно до пункту 10 Кредитного договору 104,35 доларів США; пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитном у розмірі 264,52 долара США; штрафні санкції та будь-яку прострочену заборгованість, що утворилась на момент сплати у повному обсязі загальної заборгованості за Кредитною лінією по Кредитному договору (т. 1, а.с. 19-20). Крім того попереджено, що у випадку невиконання позичальником у добровільному порядку зазначеної вище вимоги, Банк, керуючись ст. 589 ЦК України, умовами Кредитного договору, та зазначеного вище Договору заставу, змушений буде застосувати штрафні санкції за таке невиконання, звернутись до господарського суду із відповідними заявами про стягнення з позичальника суми заборгованості за кредитним договором, а також звернути стягнення на майно, зазначене в Договорі застави, покладенням на позичальника усіх судових витрат та інших витрат, пов`язаних з примусовою реалізацією, переданого Банку в заставу майна, та задоволення вимог Банку у повному обсязі, у тому числі шляхом звернення стягнення на інше майно (кошти) позичальника та/або визнання його банкрутом.

Також дана вимога має посилання на ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що у сукупності вище описаними положеннями свідчить про те, що вона є достроковою вимогою про повернення кредиту.

Таким чином, 17 січня 2009 року, направивши вимогу про дострокове повернення кредиту, банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У разі пред`явлення банком до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після 17 січня 2009 року позивач втратив право нараховувати передбачені договором проценти та пеню.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягав частковому задоволенню, а саме у сумі 129 035, 08 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 125 454,54 доларів США; процентів за користування кредитом 3211,67 доларів США; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом 104,35 доларів США; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 264,52 доларів США, яка встановлена вимозі банку від 17 січня 2009 року.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2024 року змінити, зменшивши розмір заборгованості з 140 335,23 доларів США до 129 035, 08 доларів США, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 125 454,54 доларів США;

- процентів за користування кредитом 3211,67 доларів США;

- пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом 104,35 доларів США;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 264,52 доларів США.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева