Справа № 932/5408/25
Провадження №2-о/369/400/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Теліціній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центрально Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра з вказаною заявою звернулася ОСОБА_1 , в якій просила встановити факт смерті дідуся: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Раденськ, Цюрупинського району Херсонської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Олешки Херсонський район Херсонської області, Україна, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність. Дифузний кардіосклероз.

В обґрунтування вимог заявник послалася на те, що вона є онукою померлого. Відділи державної реєстрації актив цивільного стану відмовляють у проведенні державної реєстрації смерті особи. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України.

У судове засідання заявник, представник заінтересованої особи не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. Представник заявника надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 , що підтверджується наступними доказами: заявник ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » у відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.08.2014 року, про що складено актовий запис №117; відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 21 від 12.09.1990 року) виданого на ім`я ОСОБА_4 , де в графі «батько» зазначено ОСОБА_5 , та в графі «мати» - ОСОБА_6 ; з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 05.05.1990 року, мати заявниці ОСОБА_6 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 »; відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (актовий запис № 3887 від 05.10.1971 року) батьком матері заявниці ОСОБА_8 є ОСОБА_2 , копії яких долучені до матеріалів справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Олешки Херсонського району Херсонської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Раденськ Цюрупінського району Херсонської області, на підтвердження чого до заяви долучено копію довідки про причину смерті до форми № 106/у за № 20 від 18 березня 2025 року, виданої Олешківською центральною районною лікарнею Херсонської області, що видається для поховання, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_2 стала хронічна серцево-судинна недостатність. Дифузний кардіосклероз; копію паспорту громадянина України ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Водночас судом визнається загальновідомим факт відмови органами державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті та народження особи на підставі документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Крім того, у постанові Верховного Суду від 27.09.2021 у справі № 756/8168/21 викладена правова позиція про те, що положення статті 317 ЦПК України не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів.

Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що для проведення державної реєстрації смерті особи є об`єктивні перешкоди.

З метою захисту прав і свобод громадян України суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 , в частині встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Олешки Херсонського району Херсонської області - тимчасово окупованій території України, визначеній Міністерством розвитку громад та територій України, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, видане державним органом України.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 259, 264 - 265, 273, 293 - 294, 317, 319, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центрально Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Раденськ Цюрупінського району Херсонської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Олешки Херсонського району Херсонської області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Центрально Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 10, .

Рішення складене та підписане суддею 27 травня 2025 року.

Суддя О.О. Леміщенко