Дата документу 27.05.2025
Справа № 501/1300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 травня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Предмет та підстави позову:

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08.09.2021р. у розмірі 30000,0 доларв США та судові витрати у розмірі 12459, 0 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 08.09.2021 р. між ним та ОСОБА_2 укладений договір позики за яким він (позивач) надав у позику відповідачу 30000,0 доларів США та обумовили про повернення грошивих коштів у строк до 08.09.2022р.

Відповідач умови договору не виконав, в обумовлений договором строк грошові кошти не повернув.

Позивач керуючись ст..ст. 562, 527, 1049, 530, 610, 612 ЦК України просив суд задовольнити позовні вимоги.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розгляд справи провести за його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с.27).

Відповідач у судове засідання не прибув.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

11.04.2025р. постановлена ухвала про відкриття провадження у справі (а.с.15).

13.05.2025 р. постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судовго засідання, про закриття підготовчого провадження (а.с.28).

27.05.2025р. постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судовго засідання, про заочний розгляд справи.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та визначені відповідно до них правовідносини.

08.09.2021р. між ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) укладений договір позики п.1 якого визначено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти у сумі 30 000,0 доларів США та останній зобов`язався повернути грошові кошти позикодавцеві у строк до 08.09.2022р. (а.с.8).

П.2,3,4 договору визначено- за домовленістю сторін позика є безвідсотковою. Позичальник має право повертати позику частками. Грошові кошти, які є предметом цього договору, передаються позичальнику готівкою в дату підписання даного договору, підписання даного договору свідчить про отримання грошових коштів зазначених в п.1 даного договору позичальником від позикодавця. Позика повертається позикодавцю готівкою про що робиться відмітка в даному договорі.

Договір підписаний сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 року у справі №6-79цс14, відповідно до норм 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи №464/3790/16-ц, зробила висновки, які виклала у постанові від 16 січня 2019 року (провадження № 14-465цс18). Так, посилаючись на вимоги ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми як в іноземній валюті, так в національній валюті України.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновків Верховного суду від 02.09.2020 року у справі №569/24347/18 відповідно до ст. 77 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договору позики від 08.09.2021 р., то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеню у повному обсязі.

V.Розподіл судових витрат.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції від 18.04.2025 р. позивачем сплачений судовий збір у розмірі 12459,0 грн. (а.с.20), який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики від 08.09.2021р. у розмірі 30 000,0 доларів США та судові витрати у розмірі 12459, 0 грн

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Смирнов