К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2025 року місто Київ

справа № 757/23093/22-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/12769/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Арапіної Н.Є. від 7 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС", Міністерства юстиції України, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Мелітопольська державна нотаріальна контора, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, Київська міська рада, про визнання майнового (речового) права за інвестиційним договором на об`єкт незавершеного будівництва в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду позовом до акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС", Міністерства юстиції України, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Мелітопольська державна нотаріальна контора, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, Київська міська рада, про визнання майнового (речового) права за інвестиційним договором на об`єкт незавершеного будівництва в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що 1 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" укладено інвестиційний договір № МЛ18-21/К188/1, за умовами якого

ОСОБА_4 зобов`язалася забезпечити інвестування об`єкту незавершеного будівництва - квартири АДРЕСА_1 . Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" від 8 жовтня 2018 року ОСОБА_4 здійснила повну оплату за інвестиційним договором.

За умовами інвестиційного договору ОСОБА_4 в майбутньому мала право на укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та за життя не уклала основного договору купівлі-продажу квартири. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять майнові права на спірний об`єкт незавершеного будівництва. За життя ОСОБА_4 заповіту не склала.

Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за законом і з метою оформлення спадщини звернувся до Мелітопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було відкрито спадкову справу. Проте, починаючи з 26 лютого 2022 року місто Мелітополь окупований російськими військами і у зв`язку з цим нотаріальні послуги не надаються.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 , з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати за ним майнові (речові) права на спадкування за інвестиційним договором № МЛ18-21/К188/1, укладеним 1 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство", на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 7 листопада 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 майнові (речові) права на спадкування за інвестиційним договором № МЛ18-21/К188/1, укладеним 1 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство", на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом. Стягнуто з акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 397 грн 40 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входять майнові (речові) права на об`єкт незавершеного будівництва квартиру АДРЕСА_1 , а позивач є єдиним

спадкоємцем за законом і у нотаріальному порядку позбавлений права оформити спадщину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що ОСОБА_1 не приймала участі у справі, однак оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та обов`язки.

Вказує, що встановлені судом першої інстанції обставини про те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 не відповідають дійсності. Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 24 липня 1973 року, виданого Мелітопольським ДРАЦС, батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , яка є спадкодавцем. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 2 вересня 1994 року, ОСОБА_6 змінила прізвище на " ОСОБА_8 ". ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після своєї матері ОСОБА_4 . Заяву про прийняття спадщини до Мелітопольської державної нотаріальної контори Назаренко В.М. подавала одночасно зі своїм братом ОСОБА_3 (позивачем у справі).

Вважає, що таким чином суд неповно з`ясував обставини справи та як наслідок не залучив ОСОБА_1 до участі у справі, що призвело до порушення її прав на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9 в поясненнях на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Представник Міністерства юстиції України - Новіцька Л.О. у відзиві на апеляційну скаргу просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник Міністерства юстиції України - Паламарчук А.Ю. у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу просила залишити на розсуд суду, а рішення суду першої інстанції змінити.

ОСОБА_1 та її представник Кірічок В.В. в судове засідання не з`явилися, однак представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 1 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" укладено інвестиційний договір № МЛ18-21/К188/1, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язалася забезпечити інвестування об`єкта незавершеного будівництва - квартири АДРЕСА_1 .

1 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" укладено договір поруки.

За умовами інвестиційного договору № МЛ18-21/К188/1 від 1 жовтня 2018 року ОСОБА_4 внесено інвестиційний внесок у розмірі 56 926 грн 78 коп.

Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" від 8 жовтня 2018 року № 0810/03, ОСОБА_4 здійснила повну оплату за інвестиційним договором № МЛ18-21/К188/1 від 1 жовтня 2018 року в розмірі 1 706 805 грн.

3 червня 2020 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" укладено договір оренди житлової квартири (житла), згідно умов якого ОСОБА_4 передано в строкове платне користування житлову квартиру АДРЕСА_2 .

У 2020 році між ОСОБА_4 та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС" від імені та в інтересах якого діяло товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Українське Інвестиційне Товариство" укладено додатковий договір до інвестиційного договору № МЛ18-21/К188/1 від 1 жовтня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 . Мелітопольською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу.

Згідно довідки Мелітопольської державної нотаріальної контори від 9 липня 2021 року № 147/2021, заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 подав син ОСОБА_3 . Спадщина не оформлена, так як не закінчився строк для її прийняття.

З 26 лютого 2022 року місто Мелітополь окуповано російськими військами, у зв`язку з чим нотаріальні послуги не надаються.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною 1 статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За змістом частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Верховний Суд в постанові від 22 вересня 2021 року в справі № 227/3750/19 зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18).

Отже, при вирішенні подібних спорів, суду необхідно встановити фактичні обставини справи, зокрема, коли була заведена спадкова справа після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємців права на спадкування. Встановити коли саме спадкоємці звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини.

Установивши, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 та має перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, так як спадкову справу заведено на тимчасово окупованій території, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та відповідно наявності правових підстав для задоволення позову.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вище вказаних вимог закону, не перевірив всі обставини щодо відкриття спадщини після смерті спадкодавця, не встановив коло всіх спадкоємців першої черги за законом та не залучив їх до участі в справі, у результаті чого ухвалив рішення із порушеннями норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для його скасування, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до апеляційної скарги долучила копію свого свідоцтва про народження та копію свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 липня 1973 року Мелітопольським ДРАЦС, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (том ІІ, а.с. 128).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 2 вересня 1994 року Міським відділом РАГС м. Мелітополя Запорізької області, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 2 вересня 1994 року укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 901. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_8 " (том ІІ, а.с. 131).

Також до апеляційної скарги долучено докази того, що ОСОБА_1 у визначений законом строк, а саме протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (том ІІ, а.с. 130).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 також є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 .

Колегія суддів враховує, що заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач не надав суду апеляційної інстанції доказів того, що ОСОБА_1 усунуто від спадкування

після смерті ОСОБА_4 або доказів того, що вона відмовилася від прийняття спадщини у визначеному законом порядку або їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тобто позивач не спростував наданих ОСОБА_1 доказів того, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 .

За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення порушує право ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги, на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 . Відтак, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням порушено права та законні інтереси ОСОБА_1 , яку не було залучено до участі у справі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що

не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу його учасників.

Установлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача належним або про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості співвідповідача.

У відповідності до вимог ЦПК України, суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду не наділений повноваженнями залучати до участі у справі в якості співвідповідачів всіх спадкоємців.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 7 листопада 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати

За правилами частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі 14 886 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 7 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "АТЛАС", Міністерства юстиції України, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Мелітопольська державна нотаріальна контора, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, Київська міська рада, про визнання майнового (речового) права за інвестиційним договором на об`єкт незавершеного будівництва в порядку спадкування за законом, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 14 886 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: