Дата документу 26.05.2025Справа № 645/7744/20
Провадження № 2/554/1557/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі :

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

При секретарі Тоцької К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третьої особи ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова із позовною заявою до міжрегіонального відділу державної виконавчої служби по Індустріальному району та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , вказуючи, що їй належать 6/7 частин цієї квартири згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року та ухвали цього ж суду від 14.04.2011 року.

Зазначає, що арешт на вказане майно був накладений Фрунзенським районним судом м.Харкова від 24.07.2001 року та постановою державного виконавця АА №518155 від 12.11.2010 року, реєстраційний номер обтяження 10607816.

Однак відсутні відомості щодо чинного виконавчого провадження, в рамках якого було накладено зазначене обтяження, а саме виконавче провадження втрачено, строки його зберігання минули.

Позивачка не має можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності на належну їй частку квартири через наявні арешти, хоча фактично правовстановлюючі документи свідчать про її право власності.

Прохала суд скасувати арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належить - ОСОБА_2 , ( ОСОБА_1 має право на 6/7 частини квартири АДРЕСА_1 , згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року (справа № 2-39/2008р.;№ 2-222/2007р.) та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2011р., (справа № 2-1182/09, № 2-193/10, № 2-70/11)) накладений постановою серії та номер: АА № 518155 від 12.11.2010 року Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (попередня назва: Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції) та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державної реєстрації обтяжень запис від 14.12.2010 року, номер запису про обтяження: 10607816 та скасувати арешт накладений на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2001 року.

В ході розгляду справи, 27.10.2021 року подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживаю за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача надав письмову відповідь, згідно з якою не вбачається можливим встановити підстави та обставини накладення арешту, а отже у відповідача відсутні правові підстави для його зняття в позасудовому порядку.

09.07.2001 року позивачка з чоловіком ОСОБА_2 для родини придбали вище зазначену квартиру АДРЕСА_3 . Договір купівлі продажу квартири був оформлений на ім`я чоловіка ОСОБА_2 , а відтак право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ним.

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року (справа: № 2-39/2008р., №2-222/2007 р.) та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2011 року (справа: № 2-1182/09, № 2-193/10, № 2-70/11) позивачке на праві спільної часткової власності належить 6/7 частини вищезазначеної квартири АДРЕСА_3 та 1/7 частина квартири належить її колишньому чоловікові ОСОБА_2 .

З метою реєстрації право власності за собою 6/7 частини, в грудні 2011 року звернулась з відповідною заявою до державного реєстратора Харміськ БТІ.

05 березня 2012 року державним реєстратором було винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності на 6/7 часток квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що на об`єкт нерухомого майна накладено арешт Фрунзенським районним судом м. Харкова від 24.07.2001 року, оскільки нею було усунуто недоліки зазначені реєстратором, право власності на квартиру так і не було зареєстровано.

01.07.2015 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (№ 22513945).

Відмова державного реєстратора прав на нерухоме майно обґрунтувалась тим, що під час розгляду поданої заяви та доданих до них документів було встановлено, що відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містять актуальну інформацію щодо реєстрації обтяження:

- тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10607816; зареєстровано 14.12.2010р.; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 518155, 12.11.2010, Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_2 .

З огляду на вказані вище обставини, провести державну реєстрацію прав на 6/7 частини квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , не має можливості.

Після отримання другого рішення про відмову у проведенні державній реєстрації права власності на належні 6/7 частини вищевказаної квартири, у зв`язку з наявністю арешту на квартирі, вимушена була звернулась з відповідною заявою до державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (попередня назва- Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції) про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 .

09.12.2020 року отримала відповідь за № 138956, в якій відповідач зазначив, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на майно боржника ОСОБА_2 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 10607816, зареєстровано 14.12.2010 року), винесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 518155 від 12.11.2010, обтяжувач Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Дослідивши інформацію з Автоматизованої системи виконавчого провадження однозначно ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено обтяження № 10607816 від 14.12.2010 не вбачається за можливе.

Під час перевірки виконавчого проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, що перебували у Відділі, не було виявлено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 518155 від 12.11.2010.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС становить 3 роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Таким чином на даний час оригінали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються.

Додатково зазначено, що відповідно до 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач повідомив, що вирішити питання викладені у заяві не виявляється можливим.

Отже, на підставі вище викладеного у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна накладеного на підставі виконавчого документа, а саме постанови АА № 518155 від 12.11.2010 року.

Окрім того, на нерухомому майні, яке належить позивачу на праві спільної часткової власності також наявний арешт, який накладений був рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2001 року.

У зв`язку з тим, що на квартиру було накладено два обтяження і позивачка, як власник 6/7 її частини не має змоги зареєструвати право власності.

З огляду на викладене, підстави для зняття арешту з нерухомого майна у Відповідача відсутні, тому була вимушена звернутись з даним позовом до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бондарєвою І.В. від 05 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2021 року № 208 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року призначено та передано на розгляд судді Ульяніч І.В.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2021 року ОСОБА_3 прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 червня 2021 року залучено до участі у даній справі ОСОБА_2 в якості співвідповідача.

27.10.2021 року відповідно до ст. 49 ЦПК України позивачка подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Посилаючись на те, що позивачем по справі в Фрунзенському районному суді м.Харкова була отримана ухвала про зняття забезпечення позову від 12.03.2012 року, якою було знято арешт з спірного майна накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2001 р. з метою забезпечення позову.

Таким чином, стало недоцільним просити суд скасувати арешт накладений на підставі рішення (ухвали) Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2001 року.

Відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 27.10.2021 року прохала суд скасувати арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належить - ОСОБА_2 , ( ОСОБА_1 має право на 6/7 частини квартири АДРЕСА_1 , згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року (справа № 2-39/2008р.;№ 2-222/2007р.) та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2011р., (справа № 2-1182/09, № 2-193/10, № 2-70/11)) накладений постановою серії та номер: АА № 518155 від 12.11.2010 року Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (попередня назва: Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції) та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державної реєстрації обтяжень запис від 14.12.2010 року, номер запису про обтяження: 10607816.

На виконання розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінена територіальна підсудність цивільних справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Октябрського районного суду м. Полтави від 20.12.2022 року призначено та передано на розгляд судді Петрової Н.М..

Відповідно до розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2023 року № 255 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Октябрського районного суду м. Полтави від 24.01.2023 року призначено та передано на розгляд судді Тімошенко Н.В.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2023 року ОСОБА_4 прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2023 року Тімошенко Н.В. залучено Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ВДВС в судове засідання не зявився, прохав проводити розгляд справи за їх відсутності

Третя особа в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток, причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності визначено у статті 317 ЦК України, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Встановлені судом обставини, на переконання суду, свідчать відсутність підстав для скасування арешту з майна, оскільки виконавче провадження № завершено на підставі відповідно до п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», стаття якого не передбачає наслідком завершення виконавчого провадження зняття арешту з майна боржника.

Згідно зі статтями 316, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Власник має право на усунення перешкод у користуванні своїм майном.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка важає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, має право звернутись до суду з відповідним позовом про зняття арешту.

Суд встановив, що арешт на квартиру був накладений у 2001 та 2010 роках, однак належних підтверджень про чинність виконавчого провадження не існує. В архівах органу ДВС відсутні відповідні документи, строк зберігання яких сплив.

Позивач має правовстановлюючі документи, що підтверджують її право на 6/7 частини квартири.

Відтак існування арешту унеможливлює реалізацію її права на державну реєстрацію цього права, що суперечить гарантіям, передбаченим статтями 41 Конституції України та вищевказаними нормами ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223,229, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності у частці 6/7 згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року та ухвалою від 14.04.2011 року.

Скасувати запис про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.12.2010 року, реєстраційний номер обтяження: 10607816.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Тімошенко