"19" травня 2025 р. Справа № 363/6674/24
РІШЕННЯ

Іменем України

ЗАОЧНЕ

19 травня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судового засідання Воронюк А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Шиманського О.С. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення у справі № 752/25839/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення отриманих коштів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені при укладенні договору купівлі-продажу в сумі 25 664,86 грн та судові витрати з розгляду справи у розмірі 908,00 грн. Рішення набрало законної сили 21.11.2022 року та 28.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №752/25839/21 було видано виконавчий лист. 18.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем на заяву стягувача ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) та вчинено відповідні виконавчі дії з метою забезпечення виконання виконавчого документа, оскільки боржником ОСОБА_2 , виконавчий документ в добровільному порядку не виконано. 21.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Назаром Васильовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить Інформація про виконавче провадження. Зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року, охоплено період від 19.06.2021 року до 20.10.2021 року(станом на день звернення до суду). Відтак, наступний період для розрахунку заборгованості за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, встановленого судовим рішенням, починається з наступного дня та закінчується у переддень його повного виконання, зазначеного у постанові про закінчення виконавчого провадження. Оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року виконане у примусовому порядку лише 20.10.2024 року, період прострочення відповідачем грошового зобов`язання складає 1096 днів, а тому позивач зазнав матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, які у грошовому виразі складають 10 251,95 грн, а також три проценти річних від простроченої суми, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України складають 1997,19 грн, а всього за період з 21.10.2021 до 20.10.2024 з відповідача просить стягнути 12 249,14 грн заборгованості за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, встановленого судовим рішенням та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 20.01.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду представник позивача подав заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без участі позивача та представника позивача за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористалась, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та провести заочний розгляд справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 21 жовтня 2022 року заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили 21.11.2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення отриманих коштів, а саме розірвано договір купівлі-продажу, укладений в усній формі 21.05.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені при укладенні договору купівлі-продажу у сумі 25 664,86 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 86 коп, які складаються з грошових коштів у сумі 22 187 грн, сплачених як передплата за договором, та 3 % річних та інфляційних втрат за період з 19.06.2020 року до 20.10.2021 року у загальному розмірі 3 477,86 грн, а також судові витрати з розгляду справи у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 21.11.2024 року, 28.04.2023 Дніпровським районним судом м. Києва у справі №752/25839/21 було видано виконавчий лист. Сума грошових коштів, яка підлягала до стягнення за виконавчим документом, складала 26 572, 86 грн.

18.05.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. було відкрито виконавче провадження (з ідентифікатором) з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, де стягувачем зазначено ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. від 21.10.2024 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення) Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.»

Тож у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання відповідачем за період з 21.10.2021 року по 20.10.2024 року, виходячи із простроченої суми заборгованості, позивач нарахував індекс інфляції та 3% річних в розмірі 12 249,14 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Зазначений розрахунок є вірним та сумнівів у суду не викликає. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України судом не установлено.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втратта 3% річних у розмірі 12 249,14 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 10 251 (десять тисяч двісті п`ятдесят одну) гривню 95 копійок - інфляційних втрат, 1 997 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 19 копійок - три відсотки річних, а всього 12 249 (дванадцять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 14 копійок та судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Повне судове рішення складено 26 травня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна