КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3026/24
Провадження № 2/488/298/25 р.
02.06.2025 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, -
Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Фігель Л.І., звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 );
- визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), уродженця і жителя м. Миколаєва, Миколаївської області, Україна, разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ).
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він більше десяти років тому проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 . Від даних відносин у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дитина постійно проживає разом із позивачем, він забезпечує його догляд і виховання. Позивачем створені належні умови для повноцінного проживання, виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідачка фактично припинила виконання своїх батьківських обов`язків не спілкується з сином, не бере участі в його вихованні, матеріально його не підтримує. Крім того, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не цікавиться станом здоров`я дитини, яка має статус дитини з інвалідністю та потребує постійного медичного нагляду й лікування.
У 2022 році дитина була поранена внаслідок обстрілу, внаслідок чого була встановлена інвалідність. Усі витрати на лікування несе особисто позивач, батько дитини. Мати не надає згод на лікування, не бере участі в організації виїзду на реабілітацію, ігнорує звернення лікарів та органів опіки. Крім того, відповідачка не сплачує аліменти на утримання дитини, які були стягнуті рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 р. Згідно з виконавчим листом, сума заборгованості становить понад 81 000 грн. Також до неї застосовані обмежувальні заходи у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків.
Таким чином, мати дитини самоусунулася від виховання та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами, матеріальної допомоги не надає.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, будь яких заяв до суду не надавала, причина її неявки суду не відома.
Представник третьої особи надав висновок щодо доцільності позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив судове засідання провести за його відсутність.
Враховуючи те, що від відповідачки заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України.
За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до наступного.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Із матеріалів справи вбачається, зокрема із свідоцтва про народження (а.с.24), що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати).
Батьки неповнолітнього у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Згідно з наданими доказами, дитина постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який забезпечує її догляд, виховання, лікування та є єдиним законним представником інтересів сина.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 р. (а.с.36-37) з відповідачки стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн., щомісячно, починаючи з 12.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 18.06.2024 рік (а.с. 34) відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 81 433,33 грн. Також до неї застосовані обмежувальні заходи у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків (а.с.38-42).

Із медичних документів, наявних в матеріалах справи (а.с.27-32), вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 05.08.2022 року, в ході масованого удару ракетами російською федерацією на територію України, потрапив під обстріл касетними снарядами у м. Миколаєві, що призвело до тяжких травм та ушкоджень дитини, а саме мінно-вибухове поранення голови, стегна та черевної порожнини, позачеревний розрив сечового міхура, у дитини були зламані ребра, пошкоджені внутрішні органи, уражено бічний підколінний нерв, виникла ангіопатія судин сітківки та інше. Дитину одразу прооперували, дістали уламки з голови, але уламки в черевній порожнині дістати наші медики не в силах із-за складності операції та їх розташування біля спинного нерву.

На теперішній час дитина є інвалідом, що підтверджується Корінцем медичного висновку № 723 про дитину-інваліда віком до 18 років від 15.12.2022 року (а.с.33) та потребує подальшого лікування, операції та реабілітації.

Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Зареєстроване місце реєстрації відповідачки ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Проте, відповідачка за місцем своє реєстрації не проживає. Зі слів позивача, ОСОБА_1 , відповідачка мала намір виїхати за межі України, зв`язок з нею відсутній.

Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає разом з батьком на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що житло батька по АДРЕСА_3 зруйноване.

Батько ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_5 знаходиться на повному утриманні батька.

Під час масованої ракетної атаки м. Миколаєва 05.08.2022р., ОСОБА_4 потрапив під обстріл, що призвело до важких травм та ушкоджень.

Наразі дитина має інвалідність, що підтверджується Корінцем медичного висновку № 723 від 15.12.2022 та потребує подальшого лікування, операцій та реабілітації.

Впродовж останніх двох років ОСОБА_1 , користуючись можливостями, наданими благодійними організаціями, приватними клініками, в тому числі і за межами України, намагається проводити подальше лікування сина та його реабілітацію. Для отримання будь-якої фінансової допомоги дитині необхідне залучення обох законних представників дитини з правом підпису та прийняття відповідних рішень. Мати від цієї участі, навіть після важких травм у сина, самоусунулася та не бажає надавати будь-яку допомогу.

Після поранення ОСОБА_5 мати жодного разу його не навідала, не зателефонувала та не поцікавилася станом його здоров`я. Що є порушенням права дитини на спілкування з обома батьками.

Мати дитини має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, які стягнуті рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 р.

Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_2 застосовані обмежувальні заходи у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків.

Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради обстежені умови проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його родини: батьком створені належні умови для проживання, виховання, утримання, лікування та всебічного розвитку сина.

Під час відвідування родини за місцем проживання, з хлопцем проведена бесіда, в ході якої він неохоче згадував про матір, так як вона зовсім не цікавиться його станом здоров`я, успіхами в навчанні, не телефонує, не вітає зі святами та днем народження.

Відповідно до характеристики, наданої ОСОБА_6 гімназією № 48, де навчається ОСОБА_5 , батько приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, відвідує батьківські збори, активно приймає участь у житті гімназії та класу. Мати успіхами хлопця не цікавиться.

Згідно інформації, наданої закладами охорони здоров`я, на профілактичні огляди чи з приводу захворювань або лікування дитину супроводжує лише батько ОСОБА_1 . Матір дитини в закладах жодного разу не бачили.

Згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб ОСОБА_5 , як свою сім`ю, сприймає лише себе та батька. Стосунки з матір`ю є емоційно дискомфортними, недружелюбними. По відношенню до матері відчуває образу та злість через те, що вона його ображала, не приділяла уваги, вживала алкогольні напої. З боку матері не відчуває захисту, підтримки, любові, зацікавленості його життям. З боку батька дитина відчуває піклування, підтримку, любов та захист.

До служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради з питань спілкування або врегулювання зустрічей з сином громадянка ОСОБА_2 жодного разу не зверталася. З метою збереження родинних стосунків між матір`ю та сином, службою у справах дітей неодноразово відвідувалась адреса її проживання, однак жодного разу поспілкуватися з ОСОБА_7 не вдалося. Залишені запрошення до служби проігноровано.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення ОСОБА_2 від виховання своєї дитини.

Згідно з частиною третьою статті 155, пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах неповнолітнього.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 Сімейного Кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтованим і таким, що підлягають задоволенню, через те, що судовим розглядом встановлено факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає за необхідним відмовити у їх задоволені, виходячи із такого.

Відповідно до ч . 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент розгляду справи, вже виповнилося 16 років, тим більше, що з цього приводу немає спору між батьками дитини, оскільки мати неповнолітнього ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав по відношенню до неповнолітнього, місце проживання дитини юридично визначатиметься з єдиним законним представником батьком.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позбавити громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В іншій частині позову відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській обл., рнокпп: НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській обл. 22.04.1997 року, рнокпп: НОМЕР_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, , адреса: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, № 314.

Суддя Л.І. Селіщева