Провадження 2/522/1066/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

14 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Діджи фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 587996 від 26.04.2021 року у загальному розмірі 34773,17 грн., витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.04.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 587996 щодо відповідно до якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 28.08.2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за вказаним договором. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 34773,17 грн., з яких: 13938,76 грн. - заборгованість за кредитом; 20834,41 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у загальному розмірі 34773,17 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

27.11.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначено, що від сторони відповідача отримано довідку ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 від 27.09.2024 р. щодо проходження військової служби ОСОБА_2 та військовий квиток серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Відповідач також просить долучити до матеріалів справи актовий запис про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджує факт їх перебування у шлюбі.

Зазначені докази на думку позивача свідчать про те, що ОСОБА_1 , як дружина військовослужбовця ОСОБА_2 , має право на реалізацію пільг, передбачених пунктом 15 частини 14 Закону України № 2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Ця норма звільняє від нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань та процентів за користування кредитом (за винятком кредитних договорів щодо придбання житла та/або автомобіля) військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, або їх дружин (чоловіків), а також інших військовослужбовців та їхніх дружин (чоловіків), які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в особливий період.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року вирішено викликати представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» для надання особистих пояснень (ч.2 п.5 ст. 223), визнати явку обов`язковою ч.1 ст.128 ЦПК України.

У судове засідання призначене на 14.05.2025 року з`явились представник відповідача Хворост Д.М. Сторона позивача про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку сторони відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 587996 щодо відповідно до якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено Договір факторингу № 2808-23.

Відповідно до п. 3.1.1. вказаного договору Фіансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог.

Відповідно доп. 3.1.2. вказаного договору Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів яка встановлена в Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання Сторонами такого Реєстру прав вимог.

Відповідно до п.4.1. вказаного договору Права вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної у Додатку № 1 до цього Договору, за умови виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору.

Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру прав вимог від 28.08.2023 за Договором факторингу № 2808-23 від 03.08.2023 вбачається, що загальна сума заборгованості становить 96976286,11 грн.

В той же час, відповідно до Платіжної інструкції № 4565 від 28.08.2023 року вбачається, що ТОВ «Слон Кредит» сплатило грошову суму у розмірі 1648712,45 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній Реєстр прав вимог, виходячи з чого суд позбавлений можливості встановити факт переходу права вимоги від клієнта до фактора відповідно до умов Договору факторингу.

Також вбачається істотна розбіжність між загальною сумою заборгованості, зазначеною в Акті приймання-передачі реєстру прав вимог (96 976 286,11 грн), та фактично сплаченою сумою згідно з платіжною інструкцією (1 648 712,45 грн).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином суд позбавлений можливості достовірно встановити факт повного та належного виконання умов Договору факторингу з боку позивача та, відповідно, щодо переходу права вимоги у заявленому обсязі.

Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Суд звертає увагу на відсутності в матеріалах справи доказів направлення відповідачу Досудової вимоги від 15.11.2023 року та її отримання. Будь-яких інших доказів того, що боржника повідомлено про відступлення права вимоги до суду не надано.

Як вже було зазначено, відповідач у відзиві зазначила, що ОСОБА_1 , як дружина військовослужбовця ОСОБА_2 , має право на реалізацію пільг, передбачених пунктом 15 частини 14 Закону України № 2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Ця норма звільняє від нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань та процентів за користування кредитом (за винятком кредитних договорів щодо придбання житла та/або автомобіля) військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, або їх дружин (чоловіків), а також інших військовослужбовців та їхніх дружин (чоловіків), які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в особливий період.

Позивач в свою чергу, не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив, та не висловив свою позицію щодо застосування відповідачем зазначеної пільги.

Досліджуючи матеріали справи, а саме розрахунок заборгованості, суд з метою об`єктивного встановлення вірності і підстав для нарахування заборгованості ухвалою суду визнав явку представника позивача обов`язковою.

Однак представник позивача у судові засідання не з`явився, ухвалу суду не виконав.

Таким чином, неявка представника позивача та невиконання ухвали суду щодо обов`язкової явки та ненадання пояснень щодо розрахунку заборгованості, всупереч запереченням відповідача щодо застосування пільги за Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", перешкоджає суду всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи, зокрема в частині правомірності нарахування заборгованості з урахуванням наданих відповідачем доказів про статус дружини військовослужбовця.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на викладене, наявність та розмір заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами у справі, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають..

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 19.05.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

14.05.25