Справа № 738/1105/24
№ провадження 2/738/5/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Шугалій (Іванько) А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року. Під час шлюбу придбали дві земельні ділянки з кадастровим номером :01:003:0674 площею 0,1645 га та кадастровим номером :01:003:0674 площею 0,1 га, на яких розташований житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки майно придбане у шлюбі, а тому являється спільним та підлягає поділу у рівних частках. Посилаючись на статті 60, 61, 69, 70, 71 СК України, статтю 372 ЦК України, позивач просить здійснити поділ будинку та земельних ділянок, визнавши за ним право власності на їх частку.

01 липня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву, у якій вона просила з урахуванням уточнень провести поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку площею 0,1 га із кадастровим номером :01:003:0674, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; а з метою врівноваження часток (долей) стягнути з неї на користь ОСОБА_1 57000 грн; стягнути з відповідача судові витрати. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу з ОСОБА_1 у них були спільні заощадження у розмірі 3000 доларів США. З метою придбання спірного будинку вона в інтересах сім`ї уклала з ОСОБА_7 договір позики та отримала у борг 8000 доларів США строком на 6 місяців, у разі неповернення боргу в передбачений договором строк зобов`язувалась додатково повернути 1% від суми за кожну прострочену добу. 08 січня 2020 року між нею та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу, за яким вона отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним площею 0,1 га із кадастровим номером :01:003:0674. Право власності на земельну ділянку площею 0,1645 га ніким не набувалося. Указаний будинок був придбаний фактично за 11000 доларів США, з яких 8000 доларів США отриманих у позику та 3000 доларів США спільних коштів. ОСОБА_5 самостійно сплатила суму боргу 664000 грн разом з відсотками, що в перерахунку на курс гривні до долара США за середньою вартістю 38 грн за 1 долар сплачено 17500 доларів США. Борг сплачено за рахунок коштів її батька ОСОБА_9 та її власних коштів. ОСОБА_1 участі у погашенні боргу не брав, за домовленістю з нею на спірне майно не претендував, так як було погоджено, що борг за договором буде виплачувати вона. Враховуючи те, що вона самостійно сплатила суму боргу, що перевищує вартість спільного майна подружжя, а також проживання дитини з матір`ю, суд може відступити від принципу рівності часток, при тому, що фактично відбувся добровільний поділ майна у позасудовому порядку, за яким ОСОБА_5 переходить у власність будинок та земельна ділянка у разі сплати боргу за договором.

Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 07 червня 2024 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2024 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, підготовче засідання відкладено на 15 липня 2024 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву від ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя з вимогами за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

25 липня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якій заперечував проти доводів зустрічної позовної заяви, зазначивши, що під час спільного подружнього життя з колишньою дружиною мав доходи, за які було придбано спірне нерухоме майно, оскільки був фізичною особою-підприємцем, у зв язку з чим мав кошти, а також він є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, а тому на момент спільного проживання мав соціальні виплати, які також входили до джерела доходів з колишньою дружиною. Також зазначив, що ОСОБА_5 брала кошти під розписку для погашення особистих боргів, а не на придбання будинку.

26 липня 2024 року ОСОБА_5 подано суду уточнену зустрічну позовну заяву.

30 липня 2024 року від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що викладені відповідачем факти не відповідають дійсності, позовні вимоги за зустрічним позовом мають бути задоволені повністю з урахуванням положень ч.2 ст. 70 СК України про відступ від засади рівності часток подружжя, оскільки з травня 2014 року вона зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримувала дохід, що підтверджується податковими деклараціями, її батько ОСОБА_9 також був зареєстрований як підприємець та отримував стабільний дохід, ОСОБА_1 не дбав про інтереси сім`ї, пошкодив спільне майно, зокрема, два рази потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди, внаслідок чого транспортні засоби, які використовувалися для здійснення підприємницької діяльності, отримали значні механічні ушкодження і їх використання стало неможливим.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , призначено комплексну судову оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиції учасників судового провадження.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на викладені у ній та у відзиві на зустрічну позовну заяву обставини, просив її задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до нього просив відмовити, посилаючись на те, що будинок придбаний під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому підлягає поділу у рівних частках. Також зазначив, що ОСОБА_5 позичала кошти для погашення особистих боргів, а не на придбання будинку. Зазначив, що фактично шлюбні стосунки з ОСОБА_5 були припинені з 15 травня 2020 року, під час спільного проживання ними частково було погашено борг з договором позики, після фактичного припинення шлюбних стосунків він борг не сплачував.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник адвокат Сльозка А.Ф. просили відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на викладені у поданих ними заявах по суті обставини, провести поділ спільного майна подружжя відступивши від засад рівності часток подружжя, оскільки нею повністю було погашено борг за договором позики після фактичного припинення шлюбних стосунків, визнавши за нею право власності на спірне майно, стягнути з неї на користь ОСОБА_1 57 000 грн. для врівноваження їх часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони з 13 жовтня 2015 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2022 року. Рішення суду набрало законної сили 24 червня 2022 року.

Сторони мають доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу батьками, залишилася проживати з матір`ю.

08 січня 2020 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно з яким ОСОБА_6 за плату придбані земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2.1 Договору продаж цей вчинено за 38000 гривень, з яких земельна ділянка продана за 20000 гривень та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами проданий за 18000 гривень.

Відповідно до пункту 3.8 Договору Покупець свідчить, що купує земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за спільні кошти з чоловіком ОСОБА_1 , який надав згоду на укладання цього договору.

Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0674, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_6 .

Відповідно до Договору позики від 08 січня 2020 року ОСОБА_6 взяла у борг у ОСОБА_7 8000 доларів США строком на шість місяців, які зобов`язувалася повернути не пізніше ніж 08.07.2020, у випадку прострочення виплати зобов`язувалася додатково повернути 1% від суми 8000 доларів США за кожну прострочену добу. Гроші отримала у присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що на початку 2020 року його рідний брат ОСОБА_7 повідомив йому про те, що до нього звернулася ОСОБА_13 з проханням позичити їй гроші, а саме 8000 доларів США, на купівлю будинку, спитав у нього пораду. Оскільки він (свідок ОСОБА_11 ) на той час працював у ОСОБА_13 охоронцем, добре знав її як порядну людину, то й запевнив брата, що він може позичити їй гроші. У його присутності та у присутності ОСОБА_12 , яка на даний час є його дружиною, його брат ОСОБА_14 передав ОСОБА_13 гроші у сумі 8000 доларів США, про що остання написала розписку, у якій він та його дружина також поставити свої підписи. Гроші передавалися за місцем його проживання у АДРЕСА_2 . Йому відомо, що подружжя ОСОБА_15 придбали будинок у ОСОБА_16 .. Оскільки гроші брат позичав ОСОБА_13 за його порадою, то йому було цікаво чи повернула вона борг, йому відомо, що борг повернуто ОСОБА_13 не відразу, трохи пізніше, але вона розрахувалася з його братом, у його присутності брат повернув ОСОБА_13 боргову розписку.

Свідок ОСОБА_17 показала, що у січні 2020 року покійний брат її чоловіка ОСОБА_11 ОСОБА_7 позичив ОСОБА_13 8000 доларів США та повідомив, що ОСОБА_18 позичає гроші на купівлю будинку. Передача грошей відбувалася за місцем проживання її чоловіка ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 . Вона та її чоловік ОСОБА_11 поставили свої підписи у розписці, гроші передавалися у їх присутності. Передача грошей відбувалася в той же день коли була написана розписка з 10-00 до 11-00 години. Борг ОСОБА_13 повернула ОСОБА_19 у вересні 2023 року, у її присутності ОСОБА_14 повернув ОСОБА_13 боргову розписку.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 на підтвердження сплачених нею коштів за борговою розпискою надала суду платіжні доручення та платіжні інструкції про перерахування ОСОБА_7 коштів на загальну суму 2643901,75 грн..

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що перерахування коштів ОСОБА_7 здійснювалося як нею особисто, так і її батьком ОСОБА_9 та її теперішнім чоловіком ОСОБА_20 ..

Згідно з платіжним дорученням № Р24А446386310С92095 від 03 липня 2020 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10050,25 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А461058413С37144 від 10 липня 2020 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10050,25 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А536599749С94562 від 18 серпня 2020 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10050,25 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А566232299С28442 від 01 вересня 2020 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10050,25 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А566252438С97083 від 01 вересня 2020 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10100,75 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А859865977С99756 від 03 січня 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 30000,00 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А859867181С17023 від 03 січня 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 25000,00 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А859868524С34750 від 03 січня 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 15000,00 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А948753920С17107 від 09 лютого 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24АС1637 від 22 березня 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжним дорученням № Р24А893193536А32570 від 03 липня 2021 року ОСОБА_9 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 13 травня 2022 року ОСОБА_20 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 13 травня 2022 року ОСОБА_20 перераховано ОСОБА_7 20000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № ЕСМ_Р24А585202887D26185 від 10 грудня 2022 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 24000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 29 травня 2023 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 08 липня 2023 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 13 серпня 2023 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 20000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 15 вересня 2023 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн; згідно з платіжною інструкцією № 0.0..1 від 28 вересня 2023 року ОСОБА_5 перераховано ОСОБА_7 10000,00 грн, всього за вказаними платіжними документами перераховано ОСОБА_7 2643901,75 грн..

Також відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_1 не дбав про інтереси сім`ї, пошкодив спільне майно, надала суду копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №033224 від 18 лютого 2017 року складений стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та копії постанов Менського районного суду чернігівської області від 02 березня 2018 року та Сосницького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП.

Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 загальна сума доходу за звітний період складає: за 2023 рік - 1122000,00 грн.

Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 загальна сума доходу за звітний період складає: за 2019 рік - 1250440,00 грн; за 2020 рік 1093288,82 грн; за 2021 рік 1700000,00 грн; за 2022 рік 865000,00 грн; за 2023 рік 611000,00 грн.

Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 загальна сума доходу за звітний період складає: за 2018 рік - 1057320,00 грн; за 2019 рік 681877,36 грн..

Відповідно до довідки про доходи № 3582 5051 6243 2504 від 07 травня 2025 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 складає 77194,00 грн..

Відповідно до довідки про доходи, виданої відділом реалізації державної соціальної підтримки №1 Управління соціального захисту населення Корюківської РДА, ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує допомогу інваліду з дитинства 3 групи, загальна суму доходу за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 20162,00 грн..

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи №1111/1112/24-24 від 14 лютого 2025 року, ринкова вартість об`єкта нерухомого майна на день проведення експертизи: земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:003:0674 з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 166500,00 грн; ринкова вартість об`єкта нерухомого майна на день проведення експертизи: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , становить 240448,00 грн.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .. У 2015 році її син ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_5 .. Коли ОСОБА_5 переїхала проживати до сина, то у неї було дуже багато кредитів, які вона (свідок) з покійним чоловіком допомагали їй погашати. ОСОБА_18 постійно просила у неї гроші. Вони з чоловіком обробляли 10 га землі, вирощували картоплю, зерно, постійно допомагали дітям грошима. Потім діти просили у неї гроші на розвиток бізнесу, вона також допомагала. Спірний будинок був придбаний її сином та колишньою невісткою під час шлюбу, як їй відомо за 12000 доларів США. Про те, що ОСОБА_5 брала гроші у позику у ОСОБА_7 їй нічого не відомо. ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримував доходи, деякий час виконував певну роботу в інтересах Менського СТ, за яку отримував заробітну плату.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він є батьком ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 його колишній зять. Донька познайомилася з ОСОБА_22 через мережу Інтернет, вийшла заміж, переїхала у м. Мену. Він (свідок) працював у м. Києві на військовому заводі, отримував гідну заробітну плату, допомагав дочці грошима, сплачував кредити, допомагав, коли ОСОБА_23 потрапив в ДТП та пошкодив транспортні засоби, та коли програв 3000 доларів США. ОСОБА_23 завжди говорив, що їм допомагають лише батьки ОСОБА_18 , мама нічим не допомагає. Також свідок показав, що він займався підприємницькою діяльністю разом з донькою, допомагав виплачувати дочці борги за договором позики.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю ОСОБА_5 , вони з чоловіком весь час допомагали ОСОБА_18 та ОСОБА_25 , надавали грошові кошти на ведення бізнесу, допомагали погашати кредити, коли ОСОБА_23 потрапив в якусь аферу та програв 3000 доларів США, вона продала свій пай за 120000 грн і всі гроші віддала доньці, допомагали з чоловіком сплачувати борги ОСОБА_7 ..

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19.

Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами першою та другою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11(надалі - Постанова).

Зі змісту пунктів 23, 24 указаної постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

При цьому суд зазначає, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, що дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає поділу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частина сьома статті 57 СК України).

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Жодна із сторін не заперечувала, що земельна ділянка площею 0,1 га та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , мають правовий статус спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З Позиції Великої Палати Верховного Суду, вбачається, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997року № 475/97-ВР (далі Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Сторонами не заперечується і підтверджується матеріалами справи те, що земельну ділянку площею 0,1 га та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , було придбано ними під час шлюбу, а саме 08 січня 2020 року.

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що вони, як подружжя, припинили спільне проживання з 15 травня 2020 року. З позовною заявою про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернувся до суду у лютому 2022 року.

Відповідно до пункту 3.8 Договору купівлі-продажу від 08 січня 2020 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , покупець свідчить, що купує земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за спільні кошти з чоловіком ОСОБА_1 , який надав згоду на укладання цього договору.

Зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 та наданих нею пояснень у судовому засіданні вбачається, що укладення нею з ОСОБА_7 08 січня 2020 року договору позики відбулося в інтересах сім`ї та з метою купівлі житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Суд, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що спірні земельна ділянка площею 0,1 га із кадастровим номером :01:003:0674 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки вищезазначене майно придбано за час перебування сторін у шлюбних відносинах, право власності, на які зареєстровано за ОСОБА_4 в період перебування у шлюбі. ОСОБА_5 не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, не надала належних доказів на підтвердження доводів про те, що на придбання зазначених спірних земельної ділянки та житлового будинку були надані її особисті кошти.

Посилання ОСОБА_5 на отримані нею та її батьком ОСОБА_9 прибутки у період 2019-2023 роки та пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та ОСОБА_24 не є підтвердженням того, що ОСОБА_5 придбала спірне майно за рахунок особистих коштів, як і її посилання на те, що вона самостійно погасила борг ОСОБА_7 за договором позики особистими коштами.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

У справі, яка переглядається, суд установив, що кошти за укладеним під час шлюбу договором позики позивач за зустрічним позовом одержала для придбання спірних земельної ділянки та житлового будинку, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, в подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбані за рахунок позичених грошових коштів земельну ділянку та житловий будинок, внаслідок укладення договорів позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, праву на спільну сумісну власність на земельну ділянку та житловий будинок кореспондується боргове зобов`язання повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього майна.

У справі № 367/7110/14-ц Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про поділ спірної квартири та визнання за кожним із подружжя права власності на її частини. Було встановлено, що квартира, придбана за кредитні кошти, отримані подружжям під час шлюбу, відтак, право на це майно в рівних частках набули і позивач, і відповідач, при цьому боргові зобов`язання є спільними для обох із подружжя, незалежно від того, із ким із подружжя укладений кредитний договір. У зв`язку з зазначеним вище відсутні підстави для відступлення від засад рівності часток у спільному майні подружжя (постанова Верховного Суду від 09.01.2020 року у справі № 367/7110/14-ц провадження № 61-12957св19).

У разі ж, коли кредитне зобов`язання виникло під час шлюбу, але його виплата була здійснена вже після припинення шлюбних відносин за рахунок особистих коштів одного з колишнього подружжя, Верховний Суд вважає, що відповідно до змісту ст.57, 60, 69, 71 СК України половина вартості сплаченої суми припадає на частку іншого з колишнього подружжя (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 638/9020/14 (провадження № 61-17269св18).

Оскільки відповідач ОСОБА_5 сплатила борг за договором позики вже після припинення шлюбних відносин з позивачем ОСОБА_1 , тобто за рахунок особистих коштів, і цього не заперечує позивач ОСОБА_1 , то відповідно до змісту статей 57, 60, 69, 71 СК України половина його вартості, припадає на частку позивача.

За таких обставин, ОСОБА_5 має право на відшкодування їй половини вартості сплаченої нею суми, яка була внесена в рахунок погашення зобов`язань за договором позики, та у разі наявності спору, не позбавлена можливості звернутися до суду за його вирішенням. У даній справі такі вимоги не заявлялися позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 , а отже не є предметом розгляду даної справи.

Також стороною позивача за зустрічним позовом не надано інших належних, допустимих та достатніх доказів для застосування судом норм частини другої або частини третьої статті 70 СК України.

Зокрема, не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини, або ж розмір аліментів, які одержує дитина, недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї .

Доводи сторони позивача за зустрічним позовом про те, що з нею проживає дитина, а ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, не можуть бути підставою для збільшення її частки при поділі майна колишнього подружжя і на вимогах статті 70 СК України не ґрунтується.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0674 площею 0,1645 га, то слід зазначити, що ним не підтверджено належними доказами набуття права власності на вказану земельну ділянку під час шлюбу з ОСОБА_5 ..

За таких обставин суд, врахувавши принцип рівності часток, дійшов висновку про визнання за кожним зі сторін права власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на нерухоме майно, що придбане в період шлюбу, необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки позов не заснований на законі та внаслідок його необґрунтованості.

Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1500 грн, виходячи із вартості частки спірного майна, визначеної на час звернення до суду.

Вартість спірного майна, а саме земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи становить 406948,00 грн, а вартість їх 1/2 частки 240448,00 грн, отже 1% відсоток від ціни позову складає 2034,74 грн. Таким чином, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, 1500 грн сплачених ОСОБА_1 за подання позовної заяви, та стягнути 534,74 грн судового збору на користь держави.

Також з відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 22718,40 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, об`єктами дослідження якої були земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 60, 61, 63, 69, 70 СК України, статтями 15, 16, 328, 368, 372 ЦК України, статтями 3-5, 12, 76-82, 141, 258, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0674, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог за первісним позовом в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 534 (п`ятсот тридцять чотири) гривні 74 копійки судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 40 копійок судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Н.В.Волошина