К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2025 року місто Київ

справа № 755/15761/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/12115/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Хромової О.О. від 21 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 2 серпня 2023 року, на проїжджій частині автодороги "Краматорськ-Лозова", зі сторони м. Лозова у напрямку смт Олександрівка на території Краматорського району Донецької області, на ділянці дороги на відстані 2 км 300 м від АЗС "Нефтегазторг", розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, смт Олександрівка, вул. Центральна, 112, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Mitsubishi Outlander Eleganse", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив її на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , та автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , у салоні якого також перебував малолітній

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 загинули від отриманих травм.

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року в справі № 933/782/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Також вироком суду задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 159 564 грн 62 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2 000 000 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 не була застрахована, тоді як цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована у АТ "СК "Країна" за полісом серії АР № 3946189.

Позивач вказує, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_4 та матір`ю загиблого малолітнього ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 6 лютого 2024 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 .

18 серпня 2023 року позивачка зверталася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, в задоволенні якої листом від 6 березня 2024 року їй відмовлено та повідомлено, що МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки у вироку суду визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду.

Позивач вважає, що серед підстав для відмови у здійсненні регламентної виплати, визначеної Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено визначеної відповідачем підстави.

Наголошує, що оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, то на нього поширюються положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з чим МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих осіб має відшкодувати встановлену матеріальну шкоду в межах ліміту страхового відшкодування за шкоду, завдану майну потерпілого. Визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину та стягнення з нього майнової шкоди не протирічить Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оскільки згідно висновку експерта № 072 від 18 жовтня 2023 року вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , становить 127 564 грн 62 коп., то саме таку суму має відшкодувати МТСБУ, що в межах ліміту страхового відшкодування на дату ДТП.

Крім матеріальної шкоди, позивач вказує, що їй заподіяно моральні страждання. Грошова оцінка моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" складає 80 400 грн та має бути розподілена між його батьками та позивачем, у зв`язку з чим сума моральної шкоди становить 20 100 грн.

Батьки ОСОБА_4 отримали регламенту виплату від МСТБУ у зв`язку зі смертю їх сина, а позивачу у здійсненні такої виплати відмовлено. У зв`язку із смертю сина ОСОБА_5 позивачу має бути компенсовано відповідачем моральну шкоду в розмірі 80 400 грн.

Також зазначає, що позивач має право на отримання страхового відшкодування, як утриманець померлого чоловіка, з розрахунку 36 мінімальних заробітних плат, тобто 241 200 грн, що підлягають розподілу на трьох осіб, по 80 400 грн кожному.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 127 564 грн 62 коп., моральну шкоду в сумі 100 500 грн та страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, у розмірі 80 400 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що питання про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, пов'язаної з пошкодженням (фізичним знищенням) транспортного засобу вже вирішено під час розгляду цивільного позову ОСОБА_1 у кримінальній справі № 933/782/23; вимогу про відшкодування матеріально шкоди, заявлену позивачем, задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 . Позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля у більшому розмірі, ніж вказано у висновку експерта та встановлено у вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року в справі № 933/782/23.

Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Mitsubishi Outlander Eleganse", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не була застрахована в жодній українській чи іноземній страховій компанії, що виключає можливість застосування підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в частині покладання на МТСБУ обов`язку відшкодування моральної шкоди, відшкодування якої передбачено пунктом 27.3 статті 27 вказаного Закону.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 статусу непрацездатної особи, відсутності у неї майна та доходів, перебуванні на повному утриманні загиблого чоловіка чи здійснення нею догляду за дитиною померлого годувальника до досягненню нею 8 років, до моменту настання страхового випадку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм

процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд не надав оцінки обставинам, зазначеним у позовній заяві, а саме що МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на підставу, яка відсутня серед підстав для відмови у проведенні регламентної виплати, передбаченої Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Судом не взято до уваги, що у вироку суду встановлено обставини проходження ОСОБА_3 військової служби, за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 , що серед іншого стало підставою для здійснення МТСБУ регламентних виплат потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (батьки загиблого ОСОБА_4 ).

Вказує, що визнання ОСОБА_3 винним та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , встановленої експертним висновком, майнової шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 127 564 грн 62 коп., не суперечить Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Навпаки з метою дотримання статті 3 вказаного Закону МТСБУ необхідно забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захистити майнові інтереси страхувальника за винну в ДТП особу ОСОБА_8 .

Наголошує, що у відповідності до положень статей 26, 27, 41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та вироку про визнання ОСОБА_9 винним, МТСБУ повинно сплатити позивачу моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат рівними частинами, з розрахунку на трьох осіб, за смерть чоловіка ОСОБА_4 , а саме в сумі 20 100 грн та за смерть сина ОСОБА_5 в розмірі 80 400 грн. Також у відповідності до вимог закону позивачка має право на відшкодування шкоди, внаслідок втрати годувальника - чоловіка, утриманцем якого вона була.

Крім цього, як на підставу скасування рішення суду вказує, що суд не забезпечив можливість позивачу та його представнику реалізувати право на подання відповіді на відзив у передбачені строки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ заперечує проти її доводів, оскільки є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 4 лютого 2017 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 , про що 4 лютого 2017 року складено відповідний актовий запис № 5 та видано свідоцтво про шлюб від 4 лютого 2017 року серія НОМЕР_5 . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - " ОСОБА_11 ", дружини " ОСОБА_12 ".

2 серпня 2023 року, на проїжджій частині автодороги "Краматорськ-Лозова", зі сторони м. Лозова у напрямку смт Олександрівка на території Краматорського району Донецької області, на ділянці дороги на відстані 2 км 300 м від АЗС "Нефтегазторг", розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, смт Олександрівка, вул. Центральна, 112, сталася ДТП за участі автомобіля "Mitsubishi Outlander Eleganse", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив її на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , та автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , у салоні якого перебував пасажир - малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 загинули від отриманих травм.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника (водія) автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , була застрахована у АТ "СК "Країна", що підтверджується полісом від 26 березня 2023 року № 3946189 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії: з 6 червня 2023 року по 15 червня 2024 року.

Автомобіль "Mitsubishi Outlander Eleganse", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП не був застрахованій в іноземній страховій компанії і щодо нього не був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка".

18 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 2 серпня 2023 року за участі автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля "Mitsubishi Outlander Elegance", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Листом від 31 серпня 2023 року, вих. № 3-01б/28633 по справі № 95401 МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання повного пакету документів, з урахуванням вимог статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також зазначено, що на вказану дату в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні ДТП. Після отримання зазначених документів МТСБУ продовжить розгляд питання щодо відшкодування заподіяної шкоди.

Листом від 31 серпня 2023 року, вих. № 3-01а/28632 по справі № 95401 МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання додаткових документів, зокрема, копії документа, що підтверджує право на отримання відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (свідоцтва про народження, пільгового посвідчення), довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП, оригінали документів, що підтверджують витрати на поховання.

У вказаних листах наголошено на необхідності надання до МТСБУ копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення (кримінальної справи).

Згідно висновку експерта від 18 жовтня 2023 року № 072, за результатами проведення автотоварозначого дослідження, вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля марки "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , на момент проведення дослідження становить 127 564 грн 62 коп., вартість відновлювального ремонту становить 902 488 грн 06 коп.

З квитанції до прибуткового касового ордера від 16 жовтня 2023 року № 16-10 вбачається, що ОСОБА_1 за складення висновку експерта № 072 сплачено 20 000 грн.

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року в справі № 993/782/23, який набрав законної сили 23 січня 2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 159 564 грн 62 коп., у відшкодування моральної шкоди 2 000 000 грн та процесуальні витрати в сумі 30 000 грн.

У вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року в справі № 993/782/23 встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 , в порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", пункту 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, 2 серпня 2023 року, приблизно о 18 годині, керуючи технічно справним автомобілем "Mitsubishi Outlander Elegance", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині автодороги сполученням "Краматорськ-Лозова" зі сторони м. Лозова у напрямку смт Олександрівка та території Краматорського району Донецької області, проїжджаючи ділянку дороги на відстані 2 км 300 м від АЗС "Нефтегазторг", розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, смт Олександрівка, вул. Центральна, 112, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, маючи реальну та об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, не маючи перешкод технічного характеру, маючи реальну та об`єктивну можливість здійснювати рух своєю смугою руху, не переконавшись в безпечності своїх дій, виїхав на смугу для зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем "Skoda Fabia",

державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого малолітній пасажир автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_1 заявлено цивільний позов про визнання її цивільним позивачем, а обвинуваченого цивільним відповідачем. Заявлено вимоги про стягнення з цивільного відповідача на її користь суму завданої матеріальної шкоди у загальному розмірі 229 564, грн 62 коп., стягнення суми завданої моральної шкоди у розмірі 2 000 000 грн, та суму понесених судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

Обвинувачений та його захисник цивільний позов визнали частково та просили зменшити суму моральної шкоди, розмір завданої матеріальної шкоди визнали у повному обсязі з урахуванням сплаченої на користь цивільного позивача грошової суми у розмірі 50 000,00 грн.

Сума матеріальної шкоди складається з: витрат на ритуальні послуги на загальну суму 46 000 грн, що підтверджується товарними чеками від 3 серпня 2023 року, виданими ФОП ОСОБА_13 ; витрат на поминальний обід на суму 36 000 грн, що підтверджується товарним чеком від 3 серпня 2023 року виданими ФОП ОСОБА_13 ; вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля у сумі 127 564 грн 62 коп., що підтверджено висновком експерта від 18 жовтня 2023 року № 072. Загальна сума матеріальної шкоди складає 209 564,62 грн.

Під час судового розгляду цивільний позивач зменшила розмір майнової шкоди на виплачену цивільним відповідачем суму 50 000 грн. Загальна сума матеріальної шкоди, що підлягала стягненню з цивільного відповідача складала 159 564,62 грн. Заявлену цивільним позивачем суму 20 000 грн, як завдання матеріальної шкоди, суд відповідно до вимог статті 128 КПК України та 133 ЦПК України, оцінив, як судові витрати, які підлягають стягненню з цивільного відповідача.

З урахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань, які зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат, їх тривалості, неможливості відновлення попереднього стану, тяжкість вимушених змін у її житті, суд стягнув з обвинуваченого (цивільного відповідача) на користь потерпілої на відшкодування завданої моральної шкоди 2 000 000 грн.

6 лютого 2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Левочкою М.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано у реєстрі за № 166, спадкова справа № 160/2023. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , легковий автомобіль "Skoda Fabia", 2005 року випуску, № шасі (кузова) НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Листом від 6 березня 2024 року, вих. № 301б/8522, МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення регламентної виплати по справі № 95401. Підставою відмови зазначено, що згідно вироку Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року визначена сума майнової шкоди, завданої

пошкодженням автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 127 564 грн 62 коп., та особа - ОСОБА_3 , яка зобов`язана відшкодувати цю шкоду. З урахуванням вказаного та положень статті 18 ЦК України МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Згідно із частинами 1-2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно із статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи,

відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є, серед іншого, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом, про що зазначено у підпункті 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Пунктом 41.4 статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Суд першої інстанції, установивши, що вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 127 564 грн 62 коп., а також врахувавши, що позивачка на власний розсуд обрала спосіб захисту свого права на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, шляхом пред`явлення вимоги до винуватця ДТП ОСОБА_3 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з МТСБУ страхового відшкодування (регламентної виплати) у сумі 127 564 грн 62 коп.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що згідно висновку експерта № 072 від 18 жовтня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Skoda Fabia", державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження, становить 127 654 грн 62 коп., а позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання матеріальної шкоди у більшому розмірі, ніж стягнуто вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року.

Судом також взято до уваги, що вказаним вироком суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто процесуальні витрати у загальному розмірі 30 000 грн, до складу яких входять витрати, пов`язані з отриманням висновку експерта від 18 жовтня 2023 року № 072 в сумі 12 000 грн, про які вказує позивачка.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що стягнення з ОСОБА_3 у кримінальній справі матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 127 564 грн 62 коп. не суперечить Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не звільняє МТСБУ від обов'язку захистити майнові інтереси потерпілого за винну в ДТП особу.

Колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими такі доводи, оскільки, як вказувалося вище, такі вимоги ОСОБА_1 вже були вирішені при розгляді кримінальної справи № 993/782/23, а стягнення з МТСБУ страхового відшкодування призведе до покладення на винну в ДТП особу тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 18 січня 2023 року в справі № 720/1425/21.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування з підстави, яка не передбачена Законом, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

До того ж, суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що невиконання ОСОБА_3 в добровільному порядку вироку суду, зокрема в частині сплати присудженої до стягнення матеріальної шкоди, не можуть бути підставою для задоволення цивільного позову у даній справі, оскільки вона не позбавлена права здійснити стягнення відповідних сум у примусовому порядку.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

У частині 2 статті1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода,

пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.3 статті 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду; в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

В пункті 13.1 статті 13 Закону визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Установлено, що винним у ДТП, яка сталася 2 серпня 2023 року та внаслідок якої загинули чоловік та син позивача, є водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем "Mitsubishi Outlander Elegance", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у водія автомобіля "Mitsubishi Outlander Elegance", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій. Також в матеріалах справи відсутні відомості про віднесення ОСОБА_3 до осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України в силу положень пункту 13.1 ст. 13 Закону станом на дату ДТП.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, що автомобіль "Mitsubishi Outlander Elegance", європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_3 , застрахований в українській або іноземній страховий компанії, як і не містять доказів того, що виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка".

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному страховому випадку МТСБУ не відшкодовує моральну шкоду, відшкодування якої передбачено пунктом 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Оскільки проходження ОСОБА_3 на момент ДТП військової служби в лавах Збройних Сил України не є тотожним наявності в нього статусу учасника бойових дій, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про не врахування судом першої інстанції встановлених у вироку суду обставин про проходження ОСОБА_3 військової служби за призовом під час мобілізації.

Щодо позовної вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника

Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї

незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті

Тлумачення вказаних положень закону свідчить про те, що пункт 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за способом викладення змісту є відсилочним, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 5 грудня 2022 року в справі № 304/936/19.

Установивши, що позивач не надала доказів перебування на повному утриманні померлого чоловіка, як годувальника, та доказів того, що одержувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а також доказів того, що вона є непрацездатною, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що в оскаржуваному рішенні зазначено про надходження відзиву на позовну заяву, однак цей відзив не отримував представник позивача та він відсутній серед документів у електронній справі. На думку скаржника, таке вказує на те, що суд не забезпечив можливість позивачу та його представнику реалізувати право на подання відповіді на відзив у передбачені строки.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи, з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 179 ЦПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі. В ухвалі відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позовну заяву. Позивачу встановлено п`ятиденний строк на подання відповіді на відзив з дня отримання відзиву (а.с. 65-66).

6 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку МТСБУ направило відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 11 листопада 2024 року. До відзиву долучено докази його надсилання позивачу 6 листопада 2024 року (а.с. 74-97).

Після отримання від відповідача відзиву на позовну заяву разом з доказами його надсилання позивачу судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення майже через півроку.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що є недоречними доводи скаржника про ненадання судом позивачу права на подання відповіді на відзив у визначені строки.

При цьому, посилання скаржника на те, що а ні позивач, а ні його представник не отримували відзиву не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки діючим ЦПК України не передбачено обов`язку суду надсилати відзив.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: