РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/14379/24

Провадження № 22-ц/4815/318/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зражевський Олег Валентинович, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 200509389 від 19 квітня 2016 року у загальному розмірі 35491,11 грн, яка складається з суми заборгованості - 23757,73 грн, суми інфляційних втрат - 9596,18 грн, суми 3 % річних - 2137,20 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 19 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено угоду № 200509389 щодо кредитування. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн, з встановленим строком користування з 19 квітня 2016 року по 20 травня 2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальником ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за кредитним договором № 200509389 від 19 квітня 2016 року. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 05 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 23757,73 грн, з яких 7947,11 грн - заборгованість за кредитом, 15810,62 грн - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року та зафіксована у реєстрі кредитних договорів. Сума збитків з урахування 3% річних становить 2137,20 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 9596,18 грн. Разом заборгованість становить 35491,11 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2024 року позо задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за договором № 200509389 від 19 квітня 2016 року в розмірі 25759 (двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн 84 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" 1768 (одну тисячу сімсот шістдесят вісім) грн 35 коп у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зражевський Олег Валентинович, просить рішення суду скасувати через неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків фактичним обставинам, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що новий кредитор не повідомив відповідача про набуття права вимоги, не надав доказів сплати ціни договору, визначеної в договорі відступлення права вимоги. Крім того, пункти 5 і 11 зазначеного договору спростовують твердження позивача про відсутність можливості ознайомитися з матеріалами кредитних справ, які були ним придбані, що використовується як підстава для поновлення строків пред`явлення позову.

Вказує на помилкове посилання суду на справу №910/11298/16, як на підтвердження права вимоги, оскільки відповідач не брав участі у вказаній справі.

Заперечує, що користувався кредитними коштами, що підтверджується відсутністю таких відомостей у звіті з УБКІ, який апелянт просить долучити до матеріалів справи, мотивуючи подання доказів на стадії апеляційного розгляду втратою фінансового номера та тривалістю його відновлення.

Зауважує, що у відзиві на позов не підтверджував факт користування кредитними коштами, а стверджував про недостовірність розрахунку. Звертає увагу на невідповідності термінології вжитій у розрахунку "Заборгованість за доходами (грн..)" позовним вимогам про стягнення відсотків в даному розмірі.

Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про дотримання позивачем строку давності пред`явлення вимоги.

Також зазначає про ігнорування судом питання щодо розподілу судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У постанові від 18.10.2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладений договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , за умовами якого, відповідачу відкрито поточний рахунок, випущено на його ім`я платіжну картку та встановлено кредитний ліміт (відновлювальна кредитна лінія) в розмірі 10200 грн. строком на 12 місяців (далі-кредитний договір).

Факт укладення кредитного договору підтверджується заявою (офертою) № 200509389 від 19 квітня 2016 року, анкетою № 2691145 від 19 квітня 2016 року, тарифами по продукту "Platinum CashBack/ Зарплатна", згодою суб`єкта персональних даних, довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "МС Platinum CashBack/ (не іменна)/Зарплатна" від 19 квітня 2016 року, договором добровільного страхування життя № NSК200509389 від 19 квітня 2016 року.

Видача відповідачу платіжної картки НОМЕР_2 підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або пін-коду від 19 квітня 2016 року.

20 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" укладений договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов позивач набув права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача станом на 04 липня 2024 року становить 35491,11 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 7949,11 грн, заборгованості за процентами в сумі 15810,62 грн., інфляційних втрат в сумі 9596,18 грн та трьох процентів річних в сумі 2137,20 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що у витягу з додатку №1 до договору № 7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року зазначений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № 200509389 від 19 квітня 2016 року, дійшов правильного висновку про підтвердження переходу права вимоги.

Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги укладений за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020 року. За відступлення права вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" сплачено ПАТ "Банк Михайлівський" 5 307 308,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року з призначенням № UA-EA-2020-06-09-000032-b.

За змістом статей 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відтак правовим наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні є надання йому права погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Між тим, на обставини погашення кредитної заборгованості первісному кредитору відповідач не посилався.

Разом з цим відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував доведеність наявності грошового зобов`язання у сумі 23575,73 грн..

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

У постанові від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як встановлено кредит надавався у формі кредитного ліміту на банківську картку. У позові ТОВ "Діджи Фінанс" вказує на долучення до матеріалів справи виписки з особових рахунків, що сформовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, проте фактично виписки за картковим рахунком по кредитному договору до позовної заяви позивачем не додано. Відтак відсутні належні, допустимі та достовірні докази користування кредитним лімітом.

Крім того, матеріали справи не містять доказів набуття права вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 , щодо стягнення суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом, оскільки у витязі з реєстру боржників зазначено суму 15810,62 грн. як заборгованість за доходами. При цьому такий вид заборгованості не передбачений умовами кредитного договору, а також не є предметом позову, зважуючи на вимогу стягнення відсотків.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ст.ст. 137, 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 7000 гривень за надання правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанції і 2652 гривні 52 копійки судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зражевський Олег Валентинович, задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2024 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на користь ОСОБА_1 7000 гривень за надання правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанції і 2652 гривні 52 копійки судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.