Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2251/24 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/2251/24 за позовом Комунального підприємства «Теплозабезпечення» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплозабезпечення»

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м.Коростені,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Комунальне підприємство «Теплозабезпечення» (далі КП «Теплозабезпечення») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача борг за послуги з теплопостачання в сумі 27 673,39 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником/наймачем квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться в житловому будинку, приєднаному до централізованої системи теплопостачання та ОСОБА_1 є абонентом КП «Теплозабезпечення» і споживачем послуг із централізованого теплопостачання. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, але відповідач вчасно не сплачувала коштів за надані послуги та за особовим рахунком № НОМЕР_1 склалася вказана вище заборгованість у сумі 27 673,39 грн за період із 01 жовтня 2019 року по 29 березня 2024 року. Сплата у сумі 14 934,08 грн здійснена у межах виконавчого провадження 60017044 за рішення Коростенського міськрайонного суду в справі №279/1793/19 за попередні періоди, а тому в розрахунок боргу за спірний період не включена. Із 28 листопада 2021 року підприємство надає послуги споживачам на підставі договору, який є публічним та розміщений на офіційному сайті за посиланням https://korostenteplo.info-gkh.com.ua/news/1809.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач КП «Теплозабезпечення» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що позивач не пропустив строку позовної давності, передбаченого ст.ст.257 та 258 ЦК України, щодо стягнення боргу за спірний період із 01 жовтня 2019 року по березень 2024 року в сумі 27 673,39 грн. Так, КМУ з 12 березня 2020 року на всій території України був установлений карантин, який неодноразово продовжувався. Введення карантину, встановленого КМУ, віднесено до форс-мажорних обставин. Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені ст.ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин відмінений 24 години 30 червня 2023 року. Проте, пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені ст.ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В Україні 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який продовжений та триває досі. З огляду на положення пунктів 12 та 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України трирічний строк позовної давності щодо заявлених вимог про стягнення боргу за спірний період позивачем не пропущений, а тому, на переконання скаржника, позовні вимоги за період із 01 жовтня 2019 року по березень 2024 року підлягають задоволенню. Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що сплата у розмірі 14 934,08 грн здійснена відповідачем в межах виконавчого провадження за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/1793/19 (виконавче провадження 60017044) та врахована в оплату за попередній період до жовтня 2019 року, а тому в розрахунок боргу з жовтня 2019 року по березень 2024 року не включена.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яновича В.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача. При цьому сторона відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. КП «Теплозабезпечення» також спрямувало заяву про розгляд справи без участі представника позивача. При цьому позивач зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за період із 01 жовтня 2019 року по 02 квітня 2021 року, а за період із 03 квітня 2021 року по 29 березня 2024 року заборгованість становить 1 960 грн, яка відповідачем оплачена в сумі 2 000 грн.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.64,67,68 ЖК України наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ст.ст.319,321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розрахунковим періодом для оплати послуг із теплопостачання є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг із теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7). Відповідач проживає у вказаній вище квартирі, яка знаходиться в житловому будинку, що приєднаний до централізованої системи теплопостачання та є абонентом Комунального підприємства «Теплозабезпечення».

Із 28 листопада 2021 року КП «Теплозабезпечення» надає послуги споживачам на підставі договору, який є публічним, та розміщений на офіційному сайті за посиланням https://korostenteplo.info-gkh.com.ua/news/1809.

Між КП «Теплозабезпечення» і ОСОБА_1 встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово - комунальних послуг. Для проведення нарахувань та сплати за надані послуги відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (квартира АДРЕСА_1 , загальна площа 29,6 кв.м).

За період із 01 жовтня 2019 року по 29 березня 2024 року склалася заборгованість на суму 27 673,39 грн.

Сплата в сумі 14 934,08 грн за централізоване теплопостачання здійснена в межах виконавчого провадження 60017044 за рішенням Коростенського міськрайонного суду в справі №279/1793/19 за попередній період із березня 2016 року по березень 2019 року, а тому в розрахунок боргу за спірний період у цій справі №279/2251/24 за період із 01 жовтня 2019 року по 29 березня 2024 року не включена.

ОСОБА_1 сплатила за теплопостачання кошти в сумі 2 000 грн, що підтверджується квитанціями від 30 квітня 2024 року на 1 000 грн та від 20 травня 2024 року на 1 000 грн (а.с.53-54).

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 в суді першої інстанції подана заява про застосування строків позовної давності (а.с.55).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частин першої, другої ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідача сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг щомісячно на підставі показників лічильника (індивідуального чи загальнобудинкового) на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12.

КП «Теплозабезпечення» звернулося до суду першої інстанції з позовом 03 квітня 2024 року.

Відповідно до п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин із 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. Дія карантину неодноразово була продовжена на всій території України. Востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 до 30 червня 2023 року. Отже, беручи до уваги вказані вище положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин із метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) діяв із 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Виходячи з наведеного, пропущеним слід вважати строк позовної давності лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2020 року, тобто з 01 жовтня 2019 року по 11 березня 2020 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2020 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, строк позовної давності щодо заборгованості за спожиту теплову енергію у період з 12 березня 2020 року по 29 березня 2024 року позивачем не пропущений.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування до спірних правовідносин положень п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, які стосується воєнного стану, не змінюють викладених вище висновків суду апеляційної інстанції при перегляді цього спору, оскільки воєнний стан введений з 24 лютого 2022 року та охоплюється межами трирічного строку позовної давності, що передує часу звернення позивача із цим позовом до суду.

Із розрахунку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період із березня 2020 року по березень 2024 року нараховано за послуги з централізованого теплопостачання - 24 314,86 грн. Разом з тим, у вказаний період ОСОБА_1 здійснений перерахунок на суму 384,31 грн та нею сплачено 15 672,25 грн та 2 000 (які не враховані в розрахунку заборгованості), а тому сума заборгованості за спожиту теплову енергію становить 6 258,30 грн (24 314,86-384,31-15 672,25-2 000=6 258,30). Отже, із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь КП «Теплозабезпечення» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 6 258,30 грн.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Підсумовуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове про часткове задоволення позову, що узгоджується з положеннями ст.376 ЦПК України, а саме, стягується з ОСОБА_1 на користь КП «Теплозабезпечення» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 6 258,30 грн. У задоволенні решти позову відмовляється за період із 01 жовтня 2019 року по 11 березня 2020 року за пропуском строку позовної давності, а за решту періоду - за безпідставністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь КП «Теплозабезпечення» підлягає стягненню 1 635,88 грн судового збору, а з КП «Теплозабезпечення» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 468,67 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Ця справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплозабезпечення» задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплозабезпечення» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 6 258 грн 30 коп. та 1 635 грн 88 коп. судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплозабезпечення» на користь ОСОБА_1 468 грн 67 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: