Унікальний номер справи 358/19/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9175/2025
Головуючий у суді першої інстанції Г. С. Лебединець
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

27 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Лебединець Г. С., в примішенні Богуславського районного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстровано 03.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 61. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_1 . Звільнити її від спалти судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 закону України «про судовий збір».

В обгрунтвання позовних вимог зазначила, що з 03.06.2015 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2024 року сімейні стосунки між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Подружжя проживає окремо, шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, подальше перебування у шюбі суперечить інтересам позивача.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 61. Після розірвання шлюбу залишено позивачу ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 211,20 грн в дохід Державної судової адміністрації України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Позовна заява з доданими до неї матеріалами не надходила на адресу відповідача, про судові засідання його повідомлено не було.

Також вказав, що у порушення вимог ст. 276 ЦПК України згідно ухвали суду позивачем у позовній заяві не ставилося питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження і таке клопотання позивачем не подавалося.

Крім того, всуперч вимогам Закону України про судовий збір, суд поклав на нього обов`язок по сплаті судового збору, однак відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК АВ №1026908 від 05.03.2019. Оскільки відповідача не було повідомлено про розгляд справи судом, тому він був позбавлений можливості надати такі документи суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від позивача не надходило. Від відповідача 06.05.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 14.05.2025 через неявку сторін (їх представників) у судове засідання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою та другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 03.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №61.

Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №149.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, посилаючись на формальне існування шлюбу, втрату взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, припинення сімейних стосунків, примирення вважала неможливим.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог. Суд вважав наявними підстави для розірвання шлюбу, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наводить доводів щодо незгоди із такими висновками суду першої інстанції, та просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , а укладений між сторонами шлюб розрівати.

Натомість ОСОБА_2 як на підставу для скасування рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року посилається на те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача не повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляу справи. Також суд у порушення вимог Закону України «Про судовий збір» поклав на нього обов`язок по сплаті судового збору, від якого його звільнено як особу з інвалідністю ІІ групи.

Так, згідно зістаттею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до правилстатті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, а також спори про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Із резолютивної частини ухвали суду від 08 січня 2025 року вбачається: «Розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву».

Частиною 5 ст. 279 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом встановлено, що копію позовної заяви з доданими до неї матералами та копію ухвали про відкриття провадження у справі, зокрема про розгляд справи в спрощеному провадженні, вручено відповідачу 22.01.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15).

Поштове відправлення адресоване ОСОБА_2 за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ) повернулося на адресу суду без вручення за відстуності адресата.

Отже, відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, отримав копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами, а також копію ухвали Богуславського районного суду Київської області від 08 січня 2025 року про відкриття провадження у справі №358/19/25.

Відтак ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скориствався. Із клопотанням про розгляд справи з викликом сторін або у порядку позовного загального провадження не звертався.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів оцінює критично.

Щодо доводів апеляційної скраги про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи також не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ст.ст.19, 274 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до малозначних справ можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням норм процесуального права.

Так, згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з вищевикладеного, відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, тому не був позбавлений можливості надати свої пояснення, заперечення чи докази в строки зазначені в ухвалі про відкриття провадження у справі, а тому колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.02.222.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідченн серії НОМЕР_4 від 06.03.2019, а отже відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 від сплати судового збору звільнений.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки особи з інвалідністю ІІ групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, а тому при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд мав би зазначити, що так як і позивач, і відповідач звільнені від сплати судового збору, то такі витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про покладення обов`язку на відповідача по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 211,20 грн.

Положеннями п. 2 ч. 2ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судового збору у розмірі 1 211,20 грн ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про віднесення судових витрат по сплаті судового збору за подання ОСОБА_1 позову до суду першої інстанції на рахунок держави.

В іншій частині рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року необхідно залишити без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки особи з інвалідністю ІІ групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, тому при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги суд також відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судового збору у розмірі 1 211,20 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішеня наступного змісту.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання ОСОБА_1 позову до суду першої інстанції віднести на рахунок держави.

В іншій частині рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання ОСОБА_2 апеляційної скарги віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна