справа № 198/108/25
провадження № 2/0198/122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань Довгопол О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Юріївської об`єднаної територіальної громади в особі Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Юріївської об`єднаної територіальної громади в особі Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 прийняв спадщину, а згодом звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 11.08.2023 йому відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_4 ».

Виходячи з викладеного, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, тому змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

24.02.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду від приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої О.Л. витребувано копію спадкової справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не надав суду заяв з повідомленням причин неявки або з проханням відкласти розгляд справи.

Представник відповідача Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Варварівською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 10 вересня 2002 року на підставі рішення Виконавчого комітету Варварівської сільської ради № 14 від 17.07.2002. Право власності зареєстровано КП Павлоградське МБТІ 31.12.2012 та записано в реєстрову книгу під номером 6-103.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріали справи не містять відомостей, що за життя ОСОБА_2 складав заповіт, тому спадкування після його смерті має здійснюватись в порядку черговості за законом.

За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 , будучи відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.09.1982 виконкомом Ваврваріської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, сином ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на день смерті останнього постійно з ним проживав та був зареєстрований, а також подав заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату у встановлений ЦК України строк.

Інші спадкоємці за законом, дружина та доньки померлого, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відмовились від прийняття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи № 15/2022.

За таких обставин, станом на день прийняття рішення позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_2 , який прийняв спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 11.08.2023 йому відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_4 ».

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

Оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Варварівською сільською ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 10 вересня 2002 року, містить помилки у написанні прізвища, а також виправлення, вчинені неповноважним органом, постанова приватного нотаріуса Григор`євої О.Л. від 11.08.2023 про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.

Відповідно до п. 23 Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Верховний Суд у Постанові від 15.10.2019 у справі № 916/780/18 зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину. Підставою видачі Свідоцтва про право власності є Рішення Ради, тобто видача Свідоцтва є дією з оформлення права власності на підставі Рішення.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/849/17, від 17.04.2019 у справі № 916/641/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17.

Отже, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Так, свідоцтво про право власності на житловий будинок видано Варварівською сільською ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 10 вересня 2002 року на підставі рішення Виконавчого комітету Варварівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області № 14 від 17 липня 2002 року, в якому правильно зазначено прізвище власника « ОСОБА_4 ».

Згідно з довідкою, виданою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2025, та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вищезазначені докази у своїй сукупності доводять те, що за життя ОСОБА_2 у встановленому на той час порядку набув право власності на спірний житловий будинок та зареєстрував вказане речове право в Павлоградському бюро технічної інвентаризації.

Враховуючи викладене, відмова приватного нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом унеможливлює оформлення останнім своїх речових прав на спірний житловий будинок у позасудовому порядку.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не заперечував проти позову, суд задовольняє позов та визнає за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання ОСОБА_1 про залишення за ним витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 1220, 1217, 1218, 1233, 1235, 1255, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Юріївської об`єднаної територіальної громади в особі Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників справи:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

- Юріївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: 51300, Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с-ще Юріївка, вул. Центральна, 67/1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя І. О. Гайдар