ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/958/24 Номер провадження 22-ц/814/420/25Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Дорош А.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 107767,37 грн. та судовий збір - 3028 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2021 між сторонами було укладено угоду №С-501-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої позичальник отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії.

Максимальний ліміт встановлено в сумі 200000 грн., а доступний на момент укладення угоди 49000 грн. Відсоткова ставка становить 48% річних.

Неналежне виконання кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості станом на 08.03.2024 в сумі 107767,37 грн., яка складається з простроченого боргу 61000 грн. та прострочених процентів 46767,37 грн.

Направлена на адресу позичальника 03.01.2024 вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань - сплату заборгованості в сумі 107767,37 грн. залишилася без виконання, що змусило банк звернутися до суду з відповідним позовом.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С-501-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 16.04.2021 у розмірі 107767,37 грн. та у повернення сплаченого судового збору 3028 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог належними доказами, в зв`язку з чим визнав їх обґрунтованими та підлягаючими до задоволення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням, адвокат Гонтар В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Вказує про відсутність в матеріалах справи належного розрахунку заборгованості, який би відповідав ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що свідчить про необґрунтованість вимог банку, оскільки відсутність належного розрахунку заборгованості, згідно з усталеною практикою Верховного Суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 16 квітня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-501-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно умов договору відповідач отримав кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Умовами договору сторони визначили, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., а доступний клієнту на момент укладення угоди становить 49000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних.

Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.03.2024 становить 107767,37 грн. та складається з простроченого боргу 61000 грн. та прострочених процентів 46767,37 грн.

Повідомлення боржника про наявність заборгованості та необхідність її сплати не дали позитивного результату.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин по кредитному договору, доведеність позовних вимог щодо заборгованості внаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань, в зв`язку з чим стягнув заборгованість в повному обсязі згідно наданих банком розрахунків.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 адвокатом Гонтарем В.М. фактично не заперечується укладання кредитного договору, користування коштами, а ставиться під сумнів належність наданих банком на підтвердження заявлених вимог розрахунків заборгованості, які на його думку не відповідають вимогам первинних документів, визначених ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Матеріалами справи доводиться, що на підтвердження заборгованості відповідача АТ «Ідея Банк» було надано виписки по рахунку клієнта фізичної особи ОСОБА_1 , виписки по фінансовим трансакціям за рахунком та довідку розрахунок заборгованості станом на 08.03.2024.

Як вбачається з виписки по рахунку, в останній відображено встановлення кредитної лінії в сумі 49000 грн., яка в подальшому як збільшувалася, так і зменшувалася, нарахування відсотків, операції по погашенню кредиту, останнє з яких зафіксовано 31.05.2022.

З виписки по фінансовим трансакціям вбачається активне користування позичальником ОСОБА_1 кредитними коштами в період з 16.04.2021 по 04.03.2022.

З наданих документів вбачається наявність заборгованості по кредиту 61000 грн. та по відсотках 46767,37 грн., що в подальшому було узагальнено в довідці-розрахунку.

Вказані письмові докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, оскільки стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі №200/564/7/18 від 16.09.2020 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічні норми містяться в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

В постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 вказано, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків не спростовують та містять посилання на обставини, які не заслуговують на увагу.

Зокрема, відхиляється колегією суддів твердження апелянта про те, що банком не доведено існування кредитної заборгованості з огляду на відсутність первинних банківських документів.

Так, матеріали справи доводять як факт отримання кредитних коштів, так і активне користування ними відповідачем на іноземних торгових площадках, що призвело до виникнення заборгованості, яка в подальшому була узагальнена та відображена в довідці-розрахунку.

В даному випадку надані банком документи виписка по рахунку та по фінансовим трансакціям по рахунку в розумінні вищенаведених норм права є первинними банківськими документами, які підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, містять інформацію про дати трансакцій та їх розмір, тобто вміщують записи про обсяги банківських операцій, а відтак є належними та достатніми доказами факту існування заборгованості по кредитним правовідносинам, які суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко А.І. Дорош