КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5686/24
Провадження № 2-о/488/37/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.05.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чемерової Н.Ю.,

за участю: заявниці ОСОБА_1 та її представника - адвоката Веліксар А.В., представника заінтересованої особи Наливайка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, Об`єднаний центр з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України, Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру», Товариство Червоного хреста України, Міністерство національної єдності України, Міністерство розвитку громад та територій, про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2024 заявниця ОСОБА_1 , за допомогою засобів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, через представника - адвоката Веліксар Аллу Віталіївну, звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який знаходиться у полоні російської федерації, починаючи з 06.10.2017 до дня взяття в полон - 23.04.2022.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначала, що з 04.10.2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Подружжя спільно проживало в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя в шлюбі народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 06.10.2017.

Незважаючи на офіційне розлучення, після набрання судовим рішенням законної сили, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжували проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у вказаному вище будинку та вести спільне господарство. Зокрема, вони мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм житла (робили ремонт в будинку, купували меблі, сантехніку та інші предмети домашнього побуту), мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла та у наданні взаємної допомоги, всі свята проводили в колі рідних та друзів, відпочивали, подорожували, дарували один одному подарунки, піклувалися та турбувалися один про одного, тобто продовжували жити так, як жили до розірвання шлюбу, та фактично виконували права та обов`язки подружжя. Свідоцтво про розірвання шлюбу не зберіглося, оскільки чоловік порвав його та викинув. Повторно шлюб не реєстрували.

З 26.02.2022 ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Під час мобілізації зазначив заявницю своєю дружиною, уповноваженою на отримання будь-яких документів від військової частини, вказав її данні та номер телефону, інші контактні відомості.

Відносини між ОСОБА_2 та заявницею не припинились, вони до останнього часу спілкувались засобами мобільного телефонного зв`язку та листуванням у месенджері « ОСОБА_4 ». Заявниця підтримувала його та допомагала.

Після втрати зв`язку з чоловіком ОСОБА_1 , як дружина військовослужбовця, отримала сповіщення сім`ї зниклого безвісти від 27.04.2022 № 1/2/2022 від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що її чоловік, старший водій 2 десантно-штурмового взводу військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 безвісти зник 24.04.2022 під час виконання бойового завдання в районі н. п. Зарічне Донецької області.

З часу зникнення безвісті чоловіка, заявниця активно вживала заходів для його пошуку. Дізналась, що ОСОБА_2 утримується в полоні, про що вона повідомила ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку зі зміною статусу військовослужбовця ОСОБА_2 зі «зниклий безвісти» на «перебуває в полоні» та необхідністю комунікації їй, як дружині, з організаціями, які допомагають у вирішенні питання визволення з російського полону військових та цивільних, отримання соціальної допомоги сім`ї військового, який потрапив у полон, заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявниці задля можливості безперешкодно займатися пошуками чоловіка шляхом звернення до організацій та органів, яким надано повноваження щодо розгляду таких питань, підтримувати листування з цими суб`єктами, звертатись до медичних закладів у разі повернення військовослужбовця в тяжкому стані, оскільки матиме допуск до чоловіка з можливістю догляду за ним, брати участь у заходах з розшуку та повернення чоловіка ОСОБА_2 як захисника Батьківщини з полону, та у разі повернення тіл загиблих військовослужбовців з полону - на упізнання та захоронення.

Разом з тим, не маючи законного статусу дружини, заявниця позбавлена можливості вживати будь-які заходи щодо пошуку чоловіка, подавати заяви, скарги, звернення.

Оскільки заявниця та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, вона не може у повному обсязі реалізувати свої права, зокрема, право на пільги для сімей військовослужбовців в частині отримання знижки на сплату комунальних послуг, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилаючись на викладене, просила заяву задовольнити.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень по суті заяви.

Ухвалою суду від 04.02.2025 за клопотанням Міністерства національної єдності України до участі у справі залучено заінтересовану особу - Міністерство розвитку громад та територій.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 14.00 год. 02.05.2025.

В судовому засіданні 23.04.2025 заявниця та її представник заяву підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Об`єднаного центру при Службі безпеки України підтримав подані раніше письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 .

При цьому пояснив, що в Об`єднаному центрі наявні відомості про факт зникнення 22.04.2022 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Надані близькими родичами документальні матеріали (копія сповіщення військової частини НОМЕР_1 № 642/2396 від 31.07.2022 про потрапляння в полон 24.04.2022 старшого солдата ОСОБА_2 ) враховані та потребують подальшого уточнення. Інформація з інших джерел, яка б підтверджувала перебування в полоні держави-агресора зазначеного військовослужбовця та вказувала на його місцезнаходження, на даний час в Об`єднаному центрі відсутня.

Зазначив, що правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей, визначено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Відповідно до вказаного Закону (статті 4, 12) особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що до близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відносять чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Тому, заявниця могла б вчиняти дії, передбачені статтею 6 цього Закону, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме) (шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України), а отже без встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім того, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» при центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій України утворено комісію, яка приймає рішення з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Статтею 3 цього Закону визначено, що прийняті Комісією рішення про встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України вносяться до Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. У наданих до заяви ОСОБА_1 матеріалах відсутня будь-яка інформація щодо такого рішення.

У цілому проти встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не заперечував. Однак, заперечував проти встановлення у резолютивній частині рішення факту перебування ОСОБА_2 в полоні.

10.01.2025 від Міністерства національної єдності України надійшли пояснення по суті заяви ОСОБА_1 .

Міністерство зазначало, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право заявниці на отримання грошової допомоги поряд з іншими особами, які мають таке право за законом (батьки, діти, тощо).

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їх сімей» прийняття рішення з питань встановлення факту особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України здійснюється Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що утворюється при центральному органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій України.

Водночас ОСОБА_1 з жодними заявами в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства не зверталася.

Крім того, згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 1545 від 31.12.2024 визначено, що Міністерство розвитку громад та територій відповідно до покладених на нього завдань координує здійснення заходів щодо захисту і забезпечення реалізації прав та інтересів осіб, позбавлених особистої свободи внаслідок дій збройних формувань РФ, окупаційної адміністрації та/або державних органів Російської Федерації на тимчасово окупованій території, а також членів їх сімей.

У зв`язку з чим вказувало, що Міністерство національної єдності не має правових підстав брати участь у цій справі в якості заінтересованої особи.

Просив врахувати пояснення під час винесення рішення у справі та розглядати справу у відсутність представника Міністерства.

Миколаївська міська рада 13.01.2025 подала додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що ОСОБА_1 не додає достатньої кількості доказів, які б могли підтвердити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 .

Просила розглянути справу з у рахуванням позиції Миколаївської міської ради за відсутності представника.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомили, пояснені по суті заяви не подавали.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З огляду на копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.10.2008 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , яка після шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (т. 1 а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30.04.2009 у шлюбі в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 16).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 у цивільній справі № 488/2681/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 06.10.2017 (т. 1 а. с. 15зв).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 50 від 26.02.2022 ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (т. 1 а. с. 30, 37зв).

На сьогодні старший солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 вважається таким, що потрапив у полон в районі н. п. Зарічне Донецької області. Потрапляння в полон старшого солдата ОСОБА_2 відбулося під час виконання бойового завдання та пов`язане з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Про вказане зазначено у сповіщеннях ІНФОРМАЦІЯ_2 сім`ї зниклого безвісти від 27.04.2022 № 1/2/2022 (т. 1 а. с. 30зв) та від 02.08.2022 № 16/1/2022 (т. 1 а. с. 31); наказах командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 208 від 01.08.2022 (т. 1 а. с. 31зв), № 1687 від 24.04.2023 , № 1323 від 25.04.2023 (т. 1 а. с. 33-35), № 2320 від 19.06.2023 (т. 1 а. с. 35зв-36), № 2438 від 21.06.2023 (т. 1 а. с. 36зв-37); акті службового розслідування від 15.06.2023 (т. 1 а. с. 38-39); довідкою № 47 від 12.01.2024 (т. 1 а. с. 40).

Заявницею на обґрунтування доводів щодо проживання з 06.10.2017 однією сім`єю з ОСОБА_2 надано суду ряд доказів, а саме документи, що підтверджують спільне придбання предметів домашнього побуту, фото зі спільного відпочинку, листування одного з одним, письмові пояснення свідків.

З огляду на бланки замовлень, видаткові накладні та квитанції на оплату, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у серпні-вересні 2019 придбали меблі та сантехніку (т. 1 а. с. 20-24).

У заявниці наявні результати медичних досліджень ОСОБА_2 за лютий 2021 року (т. 1 а. с. 25-29).

Також заявниця надала фото особистих речей та документів ОСОБА_2 , які залишилися і зберігаються в будинку, де заявниця разом із ОСОБА_2 проживали (т. 1 а. с. 44-45).

На фото за 2019-2020 роки зображені моменти спільного відпочинку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 41-43).

У письмових поясненнях (т. 1 а. с. 48) та в судовому засіданні 23.04.2025 свідок ОСОБА_7 (дружина двоюрідного брата ОСОБА_2 - ОСОБА_8 ) зазначала, що вони з чоловіком мають дружні стосунки із сім`єю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказувала, що ОСОБА_2 з дня одруження і до дня зникнення безвісти (ймовірного потрапляння в полон) проживав як сім`я разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_11 у АДРЕСА_2 , у будинку, що належить матері заявниці. Стосунки в їх сім`ї були як між чоловіком та дружиною, вони ставилися один до одного з повагою та любов`ю. Святкували разом свята, спільно виховували сина. ОСОБА_2 працював та забезпечував сім`ю, проявляв турботу. «Подружжя» разом робило ремонт у будинку, купували меблі та техніку. Разом відпочивали, у тому числі за кордоном. Вважає, що ОСОБА_6 мали спільний бюджет. Останній раз бачилася із заявницею та її чоловіком у січні 2022 року.

Свідок ОСОБА_12 (друг родини ОСОБА_6 та хрещена мати їх сина) письмово пояснила (т. 1 а. с. 49) та підтвердила в судовому засіданні, що ОСОБА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_11 проживали разом як сім`я з моменту одруження і до зникнення ОСОБА_2 , вели спільне господарство та виховували сина.

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_13 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , вказував, що є сусідом родини, що складалася із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх сина ОСОБА_14 . З дня одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до дня зникнення ОСОБА_2 ці особи вели спільне господарство, розбудовували територію свого будинку, виховували сина як сім`я (т. 1 а. с. 47).

Свідок ОСОБА_15 , подруга матері заявниці ОСОБА_16 , вказувала, що часто бувала в цій сім`ї. Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, спільно виховували сина та відпочивали (т. 1 а. с.50).

Свідок ОСОБА_17 , сестра ОСОБА_2 , у письмових поясненнях підтвердила зазначене іншими свідками (т. 1 а. с. 46).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У частинах 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписна, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Відповідно до вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що всі вони у своїй сукупності доводять той факт, що після набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу, з 06.10.2017, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжили спільно проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

У судовому засіданні заявниця довела, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, породжує для неї юридичні наслідки, у тому числі це підтвердження необхідне для вчинення дій відповідно до чинного законодавства як члена сім`ї військовослужбовця в частині отримання житлових пільг, знижки на сплату комунальних послуг, соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а також відсутність спору про право.

У зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 06 жовтня 2017 року, оскільки заявниця довела це належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 3, 12, 76, 78, ч.3 ст. 211, 259, 262-265, 268, 293, 315, 319, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, - спільного проживання з 06 жовтня 2017 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за заявницею.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Заінтересовані особи:

Територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, код ЄДРПОУ 2656557;

Служба Безпеки України в особі Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ;

Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру», 03186, м. Київ, бульвар Чоколівський, 13, ;

Товариство Червоного Хреста України, 01024, Україна, місто Київ, вул. Чикаленка Євгена, буд. 30, ;

Міністерство національної єдності України, 03186, м. Київ, бульвар Чоколівський, 13, ;

Міністерство розвитку громад та територій, 01135, м. Київ, проспект Берестейський, 14, .

Рішення складено 02 травня 2025 року.

Суддя Я.В. Щеглова