Справа № 645/6943/23
Провадження № 2/645/94/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мартинової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кривченко Т.В.,

розглянувши заяву про відвід судді Мартинової О.М., заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гаращака Василя Васильовича в рамках розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Немишлянського районного суду м. Харкова Мартинової О.М. знаходиться цивільна справа №645/6943/3 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судове засідання призначено на 30.05.2025 року о 12 год. 00 хвилин.

27.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача - адвоката Гаращака В.В. про відвід судді Мартинової О.М. Відвід обґрунтовано тим, що 19.12.2023 року ухвалою суду відкрито провадження, справа повинна бути розглянути протягом 60 діб, однак суддею Мартиновою О.М. було вісім разів перенесено судові засідання з власної ініціативи без зазначення будь-яких об`єктивних на те причин, навіть за наявності клопотань відповідача про розгляд справи без його участі. Така поведінка судді, на думку представника відповідача свідчить про затягування справи та суперечить принципу розумного строку розгляду справи. Разом з тим, представник відповідача також вказав, що 26.07.2024 року сторона позивача подала до суду письмові пояснення з додатковими доказами, а саме копію кредитного договору №301 від 03.02.2021 року та додатків до нього. А тому, відсутні підстави вважати, що між сторонами були погоджені умови саме кредитного договору. Дані докази не були долучені до первісної позовної заяви, та не зазначили про неможливість надання даних доказів разом із позовною заявою. При цьому жодного клопотання про поновлення строку подачі доказів та клопотання про долучення доказів до суду не надходило, і жодних об`єктивних причин несвоєчасного подання сторона позивача не навела. Представник відповідача, діючи відповідно до вимог процесуального законодавства, 26.02.2025 подала заяву про неприйняття цих доказів з огляду на їх несвоєчасність, однак, лише 14.05.2025 року суд розглянув це клопотання та, не надаючи жодного обґрунтування чи посилання на норми матеріального чи процесуального права, відмовив у його задоволенні. Таким чином, суд фактично порушив принцип процесуальної рівності сторін, створивши сприятливі умови для однієї зі сторін спору. Тому, на підставі викладеного у представника відповідача є сумнів щодо неупередженості судді Мартинової О.М. у розгляді цього позову.

Суддя, дослідивши доводи, викладені в заяві, дійшов до наступного.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Статтею 2 Закону передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України», наявність безсторонності згідно п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Статтею 37 ЦПК України передбачені підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Так, в заяві про відвід представником відповідача Гаращаком В.В. не зазначено жодних фактів та обставин на підтвердження того, що суддя Мартинова О.М., яка розглядає справу, прямо чи побічно заінтересована в результаті розгляду справи та є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Окремо слід відзначити, що представниками відповідача ОСОБА_1 - адвокатами Мойсюк А.М. та Гаращак В.В. за весь час, що справа перебуває в провадженні суду, 8 (вісім) разів подавалися клопотання про відкладення слухання справи, посилаючись на різні причини перенесення, які судом було задоволено.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Згідно ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Тобто відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача - Гаращака В.В. про відвід судді Мартинової О.М., оскільки обставини, на які посилається відповідач в якості підстав для відводу судді, не свідчать про упередженість або необ`єктивність судді у справі, яка розглядається, а тільки про незгоду з раніше постановленим рішенням суду в іншій справі.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, не виявлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що викладені представником відповідача обставини не є підставами для відводу судді, які передбачені приписами ст.36 ЦПК України, а тому заява про відвід судді є необґрунтованою.

Оскільки, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого представником відповідача відводу судді Мартинової О.М. з підстав, на які він посилається, вирішення питання про відвід судді Мартинової О.М. підлягає розгляду у порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

На думку суду, підстав для самовідводу також не вбачається.

Керуючись ст.ст.36,39,40 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гаращака Василя Васильовича про відвід головуючого судді Мартинової О.М., в провадженні якої перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати необґрунтованою та передати до канцелярії суду для визначення складу суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Мартинова