Пров. №2/766/3525/25
20 травня 2025 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 47/100 частин земельної ділянки площею 0,0600 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказала, що є співвласником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.1998 року. Земельна ділянка під житловим будинком належала попередньому власнику ОСОБА_2 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ХС-ХІХ-1 від 05.05.1994 р. Ухвалою Дніпровського райсуду м. Херсона від 19.06.1997 року виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 282,00 кв.м, в тому числі площу під будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та виділив в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 318,0 кв.м. Вказала, що оскільки відчуження земельної ділянки відбулось в період 1995-1998 р., то застосовуються норми земельного законодавства в редакції чинній на той час, зокрема, що при відчуженні об`єктів нерухомого майна закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем права власності. Вважає, що у зв`язку із переходом до неї права власності на 47/100 частин на будинок, має право на визнання за собою права власності на належну попередньому власнику земельну ділянку.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка в судове засідання не прибула, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи у відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка та третя особа в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомляли.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №394692972 від 12.09.2024 р. житловий будинок АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 із часткою 47/100 та ОСОБА_3 із часткою 53/100.
Земельна ділянка площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС-ХІХ-1 від 05.05.1994 року належала ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпровського райсуду м. Херсона від 19.06.1997 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якої виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 282,2 кв.м, в тому числі площу під будівництвом. Виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 318,2 кв., в тому числі під будівництвом.
У відповідності до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент складення договору купівлі-продажу будинку) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.
Відповідно до ч. 1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 02.11.2022 у справі № 606/621/15, правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.
Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачка не може розпоряджатись своєю часткою у праві власності на земельну ділянку, виходячи із того, що відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, був передбачений автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права, суд вважає, що позивачка станом на 1998 рік набуває права власності на частину земельної ділянки за адресою: за адресою АДРЕСА_1 пропорційної до розміру її частки у праві власності на будинок (47/100 частин).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складене 20 травня 2025 року.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. 377 ЦК України, ст. 30 ЗК України (в ред. 1992 року), ст. 120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 47/100 частин земельної ділянки площею 0,0600 га (спільна часткова власність), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус