Справа № 565/631/25
Провадження № 2/565/333/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вараського міського суду Рівненської області цивільну справу № 565/631/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2025 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій АТ «Таскомбанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Заявою-договором №002/4908105-СК від 06.07.2018 року, що в частині тіла кредиту та процентів, станом на 20.02.2025 року становить 118 805,87 грн. та стягнути понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 липня 2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Заяву - договір № 002/4908105-СК на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписавши зазначену Заяву-договір, позичальник підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку; надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку.

Відповідно до умов укладеного договору, банк надав позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредитного ліміту 100000,00 грн.; тип кредиту кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом 39,6 % річних; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. У свою чергу відповідач, умови кредитного договору перестала виконувати у повному обсязі, а саме перестала сплачувати заборгованість по кредиту та по процентах. Як наслідок, станом на 20 лютого 2025 року заборгованість відповідача становить 118 805,87 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 48846,06 грн.; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 41 904,09 грн. Тому, позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Полюхович О.І. до суду надійшов відзив в якому представник відповідача просила наступне. Безпідставними та необґрунтованими є доводи позивача про нарахування для відповідача будь-яких зобов`язань по кредиту на підставі заяви-договору від 06.07.2018 року, зокрема тих, які визначені лише витягом з Публічної пропозиції банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, додатками №1 та №2 до Протоколу Тарифного комітету, які не погоджені відповідачем та не містять її підпису, що виключає її обов`язок сплачувати такі нарахування. Отже, безпідставними та необґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом на суму 41904,09 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача Пономаренка О.В. про розгляд справи у відсутності представника позивача та про повне підтримання заявлених позовних вимог. Не заперечує про заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Полюхович О.І. в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, та просили врахувати доводи, які вказані у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково.

Судом встановлено, що 06 липня 2018 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено заяву-договір № 002/4908105-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до Заяви - договору № 002/4908105-СК, відповідач ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, а саме кредитну картку Велика п`ятірка із сумою бажаного кредитного ліміту 1000 грн.

Розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по рахунку підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 почала використовувати кредитні кошти з 11.07.2019, у тому числі 17.07.2019 оплатила операцію з купівлі будматеріалів на суму 72 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із. ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За умовами ст. 206 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

На підставі викладеного та враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем 06.07.2018 укладений договір споживчого кредиту.

У позовні заяві позивач АТ «Таскомбанк» доводить, що виконало взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 20 лютого 2025 року становить 118 805,87 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 48846,06 грн.; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 41 904,09 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вказана заява є кредитним договором, відповідно до якого відповідач приєдналася до Публічної пропозиції банку на укладення Договору на комплексне банківське фізичних осіб послуг, розміщених на сайті банку. В позові позивач вказує на наявність боргу у тому числі за відсотками за користування кредитом. Однак зазначені позивачем обставини є необґрунтованими.

Зокрема, у змісті заяви-договору від 06.07.2018 року, копія якої додана до позову та міститься в матеріалах справи, не зазначено інформації про умови кредитування, в т.ч. суму кредиту (лише вказано про суму бажаного кредитного ліміту - 1000,00 грн.), про розмір процентів за користування кредитом, про строк кредитування, тощо. В заяві-договорі вказано, що ця заява разом з Публічною пропозицією банку, що розміщена на сайті банку, Умовами підключення до Клієнт-банку та Правилами обслуговування корпоративних клієнтів є Договором банківського обслуговування. Проте, з наданої до суду заяви-договору від 06.07.2018 року не слідує того, з якими саме: Публічною пропозицією банку, що розміщена на сайті банку, Умовами підключення до Клієнт- банку та Правилами обслуговування корпоративних клієнтів, - погодилась та ознайомилась відповідач при підписанні вказаної заяви.

Додані до позову Витяг з Публічної пропозиції банку на укладення договору та Додаток № 1 до протоколу Тарифного комітету відповідачем не підписані, з ними вона не ознайомлювалася, її підписи на наданих доказах відсутні. В тексті самої заяви-договору відсутні будь-які умови кредитування. При цьому сам по собі факт підписання відповідачем заяви-договору не підтверджує обставину надання банком кредиту для неї в визначеному в позові розмірі та на вказаних в ньому умовах (ні розмір кредиту, ні відсоткова ставка по кредиту за його користування в указаній заяві-анкеті не вказана).

Відповідач стверджує, що з доданими до позову Витягом з Публічної пропозиції банку на укладення договору та Додаток № 1 до протоколу Тарифного комітету, її не ознайомлювали, свого підпису на таких документах вона не ставила. Доказів протилежного до суду не надано.

Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Крім того, позивачем подана до суду копія паспорту споживчого кредиту за карткою "Велика п`ятірка", підписана від імені відповідача ОСОБА_1 06.07.2018, у якому містяться відомості про розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Проте, оцінюючи такий доказ, суд бере до уваги наступне.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Викладені висновки узгоджуються з висновками Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заявлених до стягнення позивачем нарахованих процентів за користування кредитом, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Розглядаючи позовні вимоги в іншій частині судом встановлено, що згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, станом на 20.02.2025 має місце заборгованість за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 за тілом кредиту у сумі 76901,78 грн.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду, суд вбачає підстави для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 76901,78 грн.

Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1737,08 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 64,72 %.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 липня 2018 року у сумі 76 901 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот одну) гривню 78 (сімдесят вісім) копійок, станом на 20.02.2025 року.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) гривень 08 (вісім) копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк»: місцезнаходження за адресою: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09806443.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан