Справа № 539/64/25
Провадження № 2/539/386/2025
УХВАЛА

27 травня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участю: секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

прокурора Пістун К. О.,

представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенка О. Г.,

представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка О. С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах Полтавської області клопотання представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенка Олександра Григоровича про зупинення провадження у справі за позовом керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Кінаша Івана Павловича в інтересах держави до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання недійсним договору оренди, скасуванню державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Кінаш І. П. в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, скасуванню державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі, прийнято до розгляду позовну заяву, призначено підготовче судове засідання, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу відповіді на відзиви, відповідачам заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 27 травня 2025 року, представник Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенко О. Г. заявив клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 296/704/21.

Клопотання мотивоване тим, що 13 березня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді касаційної скарги заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 23 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду у справі за позовом керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, ОСОБА 1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування записів про реєстрацію прав, знесення самочинного будівництва, справа № 296/704/21, з`ясував, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення у справі № 906/524/21, у постанові від 25 липня 2023 року дійшов таких висновків: «...Держава визначила Держгеокадастр державним органом, уповноваженим здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства України, зокрема, в процесі набуття і реалізації права на землю, в тому числі під час надання земель у користування, оренду, продажу прав на земельні ділянки на конкурентних засадах. Отже, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, у спірних правовідносинах саме Держгеокадастр є органом, уповноваженим державою здійснювати функції нагляду (контролю) за дотриманням Міськрадою встановленого законом порядку передачі земельної ділянки в користування. Ураховуючи той факт, що Міськрада у цьому випадку допустила порушення земельного законодавства, не вживала заходів для їх припинення і є співвідповідачем у справі, Прокурор правомірно визначив позивачем у справі Держгеокадастр, який, виконуючи повноваження з нагляду (контролю) за використанням та охороною земельних ділянок усіх категорій і форм власності, уповноважений заявляти вимоги, зокрема про знесення самочинного будівництва, з метою усунення помилки, допущеної органом місцевого самоврядування при наданні земельної ділянки в оренду, та для захисту інтересів територіальної громади, яка відповідно до статті 13 Конституції України є власником землі та інших природних ресурсів. При цьому такі висновки узгоджуються із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19, стосовно того, що органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності».

Представник органу місцевого самоврядування вказував, що предметом розгляду у справі № 296/704/21 були позовні вимоги прокуратури про: скасування запису про реєстрацію прав власності на об`єкт незавершеного будівництва; визнання незаконним та скасування пункту 5 рішення Житомирської міської ради від 03 квітня 2020 року № 1861 в частинні надання ОСОБА_1 у користування земельної ділянки, кадастровий номер :04:010:0017; визнання недійсним договору оренди землі від 12 травня 2020 року, укладеного між Житомирською міською радою та ОСОБА_1; скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:010:0017, за ОСОБА_1; зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, кадастровий номер :04:010:0017, шляхом знесення самочинного будівництва об`єкту незавершеного будівництва. При розгляді касаційної скарги колегія суддів встановила, що у подібних справах № 906/495/20, № 906/524/21 Верховний Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов протилежних висновків щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з метою захисту прав територіальної громади щодо земельної ділянки комунальної форми власності, а тому існує необхідність вирішення питання, чи є Головне управління Держгеокадастру належним позивачем у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності та дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Представник Іващенко О. Г. зазначив, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з метою забезпечення принципу правової визначеності, прийнято до розгляду справу за позовом керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування записів про реєстрацію прав, знесення самочинного будівництва (справа № 296/704/21). У даній справі Велика Палата повинна вирішити питання щодо наявності повноважень у територіального органу Держгеокадастру як розпорядника з усіма правомочностями власника на захист права власності, права контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, а також права на звернення до суду з позовом у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності.

Представник Іващенко О. Г. вважав, що розгляд позову прокурора у цій справі без відповідних роз`яснень Великої Палати Верховного Суду може привести до необґрунтованого та неправомірного рішення, тому просив суд зупинити провадження у справі до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 296/704/21.

Прокурор Пістун К. О. заперечила проти щодо вказаного клопотання. Вказувала, що судові рішення у справі № 296/704/21 не є релевантними справі, яка сьогодні розглядається. Так, справа № 296/704/21 стосується здійснення забудови земельної ділянки та передачі її в оренду усупереч вимог законодавства, оскільки реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт скасовано з підстав відсутності відповідного проекту, об`єкт незавершеного будівництва є самочинним, а державна реєстрація не змінює його правового статусу як самочинного. Передаючи справу № 296/704/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказував, що у подібних справах № 906/495/20 і № 906/524/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов протилежних висновків щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з метою захисту прав територіальної громади щодо земельної ділянки комунальної форми власності, на якій здійснено самочинне, на думку прокурора, будівництво. Отже, на думку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, існує необхідність вирішення питання, чи є Головне управління Держгеокадастру належним позивачем у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Прокурор також звернула увагу, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду врахувала, що у Верховному Суді у складі колегій суддів як Касаційного господарського суду, так і Касаційного цивільного суду склалась усталена судова практика, відповідно до якої у правовідносинах, які стосуються земельних ділянок комунальної форми власності, право розпорядження якими належить територіальній громаді, а функції власника якої виконує відповідна міська рада, яка і повинна діяти в інтересах територіальної громади, Держгеокадастр і його територіальні органи не наділені повноваженнями розпорядника з усіма правомочностями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгеокадастр і його територіальні органи правом контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, що унеможливлює звернення до суду з такими позовними вимогами (див. постанови Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 910/7813/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 917/342/19, від 25 вересня 2020 року у справі № 921/341/19, від 31 травня 2022 року у справі № 539/3886/19, від 14 червня 2023 року у справі № 308/8388/21).

Прокурор вказувала, що справа, яка розглядається стосується виявленого факту порушення Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області вимог статті 36 Земельного кодексу України (далі ЗК України) при наданні громадянам в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для цілей ведення городництва понад встановлено законом норму. Будівництво на даній земельній ділянці не ведеться. Зазначила, що питання підстав представництва прокуратурою інтересів держави неодноразово розглядалося Великою Палатою Верховного Суду та на даний час сформована єдина практика. До прикладу, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 сформульовано правові висновки про застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суд, зазначено про повноваження Держгеокадастру та його територіальних підрозділів. Водночас статтею 152 ЗК України, статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», пунктом 51 Положення від 14 січня 2015 року № 15 також визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звернутися до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель. Отже, органи Держгеокадастру можуть звернутися до суду, якщо це необхідно для здійснення їх повноважень з огляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності у випадках, які визначені у відповідних нормативно-правових актах, що регламентують повноваження Держгеокадастру (зокрема, з позовами щодо відшкодування втрат), сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився). Вказане узгоджується з обраною позицією Лубенської окружної прокуратури та підтверджує безпідставність заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк О. С. просив задовольнити клопотання представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенка О. Г. про зупинення провадження у справі до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 296/704/21, з наведених у вказаному клопотанні підстав.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у підготовче судове засідання 27 травня 2025 року не з`явилося, у поданих до суду поясненнях просило провести судове засідання 27 травня 2025 року без представника третьої особи.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі визначено статтею 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Право суду зупинити провадження у справі визначено у статті 252 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Представник органу місцевого самоврядування заявив клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 296/704/21.

Встановлено, що ухвалою від 13 березня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу № 296/704/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 403 ЦПК України для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 липня 2023 року у справі № 906/524/21. На думку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, існує необхідність вирішення питання, чи є Головне управління Держгеокадастру належним позивачем у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року прийнято до розгляду справу № 296/704/21 за позовом керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування записів про реєстрацію прав, знесення самочинного будівництва, призначено справу до розгляду.

Велика Палата Верховного Суду вважала мотиви, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року, такими, що містять обґрунтування необхідності вирішення питання щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру як розпорядника з усіма правомочностями власника на захист права власності, права контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, а також права на звернення до суду з позовом у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а тому вважала за необхідне прийняти справу до розгляду.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями, відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. Якщо норма права не передбачає, що її дія поширюється лише на обмежене коло осіб (наприклад, лише на фізичних або на юридичних осіб чи на конкретну групу тих або інших), немає сенсу застосовувати суб`єктний критерій для встановлення подібності правовідносин у різних справах.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Таку подібність суд визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Як зазначено вище, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 24 квітня 2024 року у справі № 296/704/21 вважала мотиви, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року, такими, що містять обґрунтування необхідності вирішення питання щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру як розпорядника з усіма правомочностями власника на захист права власності, права контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, а також права на звернення до суду з позовом у правовідносинах щодо захисту прав територіальної громади на земельну ділянку комунальної форми власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Водночас предметом спору у цій справі є земельна ділянка з цільовим призначенням для городництва. Вимоги у справі обґрунтовані тим, що рішення органу місцевого самоврядування про затвердження землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки (площею 0,7295 га) прийняте всупереч вимогам земельного законодавства (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якими визначено граничну площу земельної ділянки, що надається громадянам в оренду для городництва та не може перевищувати 0,6 га. Прокурор зазначив, що він звертається з позовом як самостійний позивач, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності та її розпорядником є міська рада, що є органом місцевого самоврядування, який допустив порушення у цій справі; звернув увагу на питання державного (загального, національного, суспільного) інтересу.

Інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований на шкоду іншим учасникам справи, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства, а також порушувати вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Заява представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенка О. Г. про зупинення провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 296/704/21 задоволенню не підлягає, оскільки справи мають відмінні предмет та підстави позову, інший склад учасників судового процесу, справи не є взаємопов`язаними, а з поданих до суду доказів не вбачається, що правовідносини є подібними. Крім того, зупинення провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 252, 260, 261, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Іващенка Олександра Григоровича про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М. М. Пилипчук