Справа № 562/1375/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., розглянувши в м.Здолбунові заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

в с т а н о в и в :

16 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 травня 2025 року в справі № 562/1375/25 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованості за спожитий природний газ за період з 01 травня 2022 року по 31 березня 2025 року в розмірі 16241 (Шістнадцять тисяч двісті сорок одна) грн. 90 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає поверненню заявнику без розгляду з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.170 ЦПК України має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до суду заяви про скасування судового наказу справляється судовий збір у сумі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151,40 грн.

Всупереч вказаних вимог Закону, до заяви про скасування судового наказу заявником не додано квитанції про сплату судового збору та не надано документів, які б підтверджували можливість звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на викладене, враховуючи, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу не оформлена у відповідості до вимог ст.170 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.170, 171, 258-261 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 травня 2025 року в справі № 562/1375/25 - повернути заявнику без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я