Провадження № 2-н/752/238/25
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

В результаті проведеного автоматизованого розподілу справи до провадження судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України).

З відповіді №1364002 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

При цьому, заявниця не надала суду доказів того, що її зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування, знаходиться на території Голосіївського району м.Києва.

Пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки заявниця та боржник мають зареєстровані місця проживання за межами територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності, тому суд відмовляє у видачі судового наказу

Суд зауважує заявнику, що норма ч. 8 ст. 165 ЦПК України у цій справі не є застосовною, оскільки вона регулює передання справ за підсудністю щодо боржників, які є юридичними особами або фізичними особами - підприємцями.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя А.В. Слободянюк