КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7057/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/31644/24

05 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Цибульського Володимира Володимировича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кицюк В.С., у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 а звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1 .

Заяву обгрунтовувала тим, що 01 березня 2016 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року шлюб розірвано. Діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначала, що ОСОБА_1 систематично здійснює щодо неї, дітей та її батьків домашнє насильство, яке полягає у постійних погрозах, незаконному проникненні спільно з невідомими особами до місця їх мешкання, залякуванні та активних діях щодо руйнування особистого бізнесу - приватного дитячого садка, незаконному заволодінні садовим будинком, завданні фізичного та душевного болю, психологічному тиску, переслідуванні, умисному пошкодженні майна, сексуальному та психологічному насильству щодо сина, яке полягало у використанні його для написання повідомлень сексуального характеру.

Так, 14 липня 2024 року ОСОБА_1 ,перебуваючи за адресою її місця проживання, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно неї та її матері у присутності двох малолітніх дітей. Внаслідок вказаних подій працівниками поліції виписано терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 із забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпА.

31 липня 2024 року ОСОБА_1 разоміз невідомими особами незаконно проник до домоволодіння, де вона проживає із малолітніми дітьми, погрожував їй та її батькам.

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 на парковці приватного закладу дошкільної освіти «Світлофор кідс», яке вона очолює, почав бити ногами її автомобіль та наніс відповідні пошкодження. Звернення щодо хуліганства зареєстровано в Голосіївському УП ГУНП у м. Києві 30 вересня 2024 року та передано до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві.

29 жовтня 2024 року вона звернулась до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке полягало у тому, що ОСОБА_1 пояснював дитині, що у чоловіка може бути безліч жінок, коли він цього захоче і як захоче; просив дитину писати аудіо повідомлення із сексуальними натяками коханці, а також вийти на вулицю та чекати, поки батько його не покличе після зустрічі із жінкою.

Заявник звертала увагу на те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, однак протиправні дії продовжились. Ризик повторних протиправних дій ОСОБА_1 є надвисоким, оскільки кривдник вчиняє домашнє насильство у різних формах, що свідчить про умисний та цілеспрямований характер його дій, ігнорує заходи правоохоронних органів та суду, йде на ескалацію насильства.

Посилаючись на те, що видача обмежувального припису є необхідним заходом для забезпечення безпеки постраждалих осіб, оскільки інші заходи впливу виявились неефективними, заявник ОСОБА_2 а просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 на строк 6 місяців шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити наближатись ОСОБА_1 ближче ніж 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись ОСОБА_1 ближче ніж 500 метрів до місця роботи ОСОБА_2 за адресою: м. Київ, Солом`янський район, провулок Садовий, 80.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 3 місяці, шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав або покладення на нього обов`язків, а саме:

заборонити наближатись ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ближче ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в місці її проживання (перебування)за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити наближатись ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ближче ніж 100 (сто) метрів до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в місці її роботи за адресою: м. Київ, провулок Садовий, 80 .

Допущено негайне виконання рішення суду, з повідомленням Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про видачу обмежувального припису для взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на профілактичний облік, Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Цибульський Володимир Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким взадоволенні заяви ОСОБА_6 про видачу обмежувального припису відмовити повністю.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухваленоз порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки поясненням, викладеним ОСОБА_1 у відзиві на подану заяву, та в основу висновку про задоволення заяви судом покладені документи, які не є належними доказами у справі для проведення оцінки ризиків сімейного насильства та його систематичності.

Зазначає, що саме на час звернення із даною заявою мають існувати докази вірогідності та обґрунтовані ризики вчинення домашнього насилля, дані докази в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення вказав на наявність конфліктної ситуації між сторонами, яка не є сімейним насиллям - дана позиція відображена Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 року у справі №226/511/20, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 року в справі №165/3472/21.

Вважає, що прийняття оскаржуваного рішення потягло за собою позбавлення ОСОБА_1 можливості користуватися своїми правами та виконувати обов`язки батька щодо участі у піклуванні, вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що він зауважив у своєму відзиві і надав з цього приводу пояснення.

Крім того, заявник не зазначає мотиви прибуття ОСОБА_1 31 липня 2024 року до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було пов`язано із з`ясуванням підстав використання родичами заявниці павільйону (МАФ), який йому належить, а також 30 вересня 2024 року до приватного закладу дошкільної освіти «Світлофор Кідс» в місті Киїєві, провулок Садовий 80 , куди він прибув для того, щоб побачитися з донькою.

Заінтересована особа ОСОБА_1 наполягає на тому, що ним жодного аудіо повідомлення з метою спонукання (схиляння) сина, щоб він писав аудіо з сексуальними натяками записано не було.

Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису, який оскаржується ним до Київського окружного адміністративного суду, де ухвалою від 02.09.2024 року було відкрито провадження у справі №320/39402/24.

Щодо рішення Голосїївського районного суду міста Києва у справі №752/16246/24, згідно якого судом було визнано ОСОБА_1 винним та притягнуто до відповідальності, то дане рішення не набрало законної сили та перебуває на оскарженні в Київському апеляційному суді, а тому постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 14.07.2024 року не може бути належним доказом у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В окремо поданому клопотанні від 02 травня 2025 року представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Цибульський Володимир Володимировичпросить долучити до матеріалів справи копію постанови Київського апеляційного суду від 22.01.2025 року у справі №752/16246/24, обгрунтовуючи клопотання тим, що в оскаржуваному рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2024 року у справі №760/31644/24 суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, посилається на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №752/16246/24, як на доведений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Разом з тим, 22.01.2025 року постановою Київського апеляційного суду у справі №752/16246/24 скасовано постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14.10.2024 року у справі №752/16246/24, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Оскільки вказана постанова була прийнята вже після здійснення Солом`янським районним судом міста Києва судового розгляду у справі №760/31644/24, просить долучити копію постанови Київського апеляційного суду від 22.01.2025 у справі №752/16246/24 вже на стадії апеляційного судового розгляду.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року вказане клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Цибульського В.В. було задоволено, долучено до матеріалів справи копію постанови Київського апеляційного судувід 22.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення №752/16246/24.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представники адвокат Цибульський Володимир Володимирович та адвокат Незвіський Дмитро Ярославович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.

Заявниця ОСОБА_2 та її представник адвокат Жадобін Віталій Ігоревич в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Цибульського Володимира Володимировича підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 01 березня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №329.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 19 травня 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Відповідно до копії витягу із свідоцтва про народження (СІЕС), ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у справі № 760/19165/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В акті оцінки потреб сім`ї/особи, складеному Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб від 24 липня 2024 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з лютого 2024 року з батьком не проживають. Також зазначено, що за адресою: АДРЕСА_5 , проживають: ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_8 (бабуся), ОСОБА_9 (дідусь).

14 липня 2024 року інспектором Голосіївського УП ГУНП у м. Києві видано терміновий заборонний припис серії АА №371842 стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 5 діб.

Згідно з листом т.в.о. начальника УОАЗОР ГУНП у м. Києві від 13 серпня 2024 року №, у базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України на спецлінію «102» Головного управління надходили наступні повідомлення: 14 липня 2024 року о 12:41:30 - повідомлення «Повідомила, що вломилися в будинок, чути крик, сварку, кинула слухавку, передзвон - лінія зайнята»; 14 липня 2024 року о 12:43:53 повідомлення «Чоловік в агресивному стані нападає на заявницю, поряд діти, чути сварку, в наявності бита, 103 не потрібна, заявник ОСОБА_2 »; 14 липня 2024 року о 12:56:20 повідомлення «Три нетверезих чоловіки заважають спілкуватися заявнику з дітьми, чути сварку. Поліцію вже викликали»; 14 липня 2024 року о 13:38:53 повідомлення «Очікує на поліцію 30 хв, просить прискорити, чоловіки на місці, конфлікт продовжується». Фабула ЄО «14.07.2024 о 12:41 за адресою: АДРЕСА_5 . Повідомила, що вломилися в будинок, чути крики, сварку, кинула слухавку, передзвон - лінія зайнята, тел. НОМЕР_5 ».

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф в розмірі 170 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 14 липня 2024 року, о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно тещі, а саме - ображав нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку, хапав за горло, чим міг завдати психологічних страждань та фізичного болю без нанесення тілесних ушкоджень, в присутності двох малолітніх дітей. Він же, 14 липня 2024 року, о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно дружини - ОСОБА_2 в присутності дитини, а саме: ображав, принижував, погрожував фізичною розправою та штовхав, чим міг спричинити душевне хвилювання та завдав фізичного болю без нанесення тілесних ушкоджень. Вина ОСОБА_1 у вчиненому стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ №575904 та ВАВ №575905 від 14 липня 2024 року, рапортом оперативного чергового Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 14 липня 2024 року, рапортом інспектора СПДН Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 14 липня 2024 року, поясненнями потерпілих тещі та ОСОБА_2 , а також свідка, відеозаписами, тобто, матеріалами справи у їх сукупності.

31 липня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою, у якій зазначила, що 31 липня 2024 року до належного їй домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , прибула група осіб які, всупереч її волі та без її згоди, увірвалась до домоволодіння.

30 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою у якій зазначила, що 30 вересня 2024 року її колишній чоловік ОСОБА_1 прибув за адресою провулок Садовий, 80, у м. Київ . О 16 год 42 хв почав бити авто заявника марки Acura, д.н.з. НОМЕР_6 , пошкодив багажник, скло на задніх бокових дверях та бокові двері.

30 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення адміністративного та кримінального правопорушення, а саме: дрібного хуліганства ст.173 КУпАП, вчинення домашнього економічного і психологічного насильства ст.173-2 КУпАП, домашнього насильства ст.126-1 КК України, умисного пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах ч.1 ст.194 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником приватної організації «Приватний заклад дошкільної освіти «Світлофор кідс» за адресою: м. Київ, пров. Садовий, 80, є ОСОБА_2 .

У судовому засіданні судом першої інстанції досліджено відео файли, надані заявником, з урахуванням пояснень сторін з приводу зафіксованих подій на території приватного будинку, де проживає заявниця ОСОБА_2 з дітьми та батьками, в приміщенні продуктового магазину (МАФ), біля приватного садочку, який очолює ОСОБА_2 .

Заявником до матеріалів справи додано відео, на якому зафіксовано листування у меседжері з користувачем «Яна» та наявне аудіо повідомлення, з голосом заінтересованої особи ОСОБА_1 та спільної малолітньої дитини сторін ОСОБА_3. Ці обставини підтвердив і заінтересована особа ОСОБА_1 . Із прослуханого аудіо повідомлення слідує, що заінтересована особа (батько) кажесину: «Сам скажи, скажи, що папі подобається така тьотя», на що дитина каже: «Йому подобається така тьотя, сідниці (не дослівно) вверх, голова до низу».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 , видаючи обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 3 місяцішляхом заборони наближатись ОСОБА_1 ближче, ніж 100 (сто) метрів, до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом заборони наближатись ОСОБА_1 ближче, ніж 100 (сто) метрів, до ОСОБА_2 в місці її роботи за адресою: м. Київ, провулок Садовий, 80 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що вжиті заявницею розумні заходи для свого захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів, притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Враховуючи наявність конфліктної ситуації між заявником та заінтересованою особою, наявність дій, які свідчать про можливість ОСОБА_1 переслідувати у майбутньому заявника, суд першої інстанції дійшов висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , оскільки заявниця, як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків, потребує захисту у порядку, передбаченому законом, оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до заявника психологічного, фізичного та економічного насильства.

Відтак, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи ризики продовження протиправної поведінки ОСОБА_1 та його вплив на заявницю, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що він не здатний повністю контролювати свої дії, суд першої інстанції вважав, що такі втручання в особисті права ОСОБА_1 , як заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) та роботи постраждалої особи ОСОБА_2 - є пропорційним, доречним та відповідає меті його застосування та водночас забезпечить дієвий та ефективний захист заявника від кривдника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18(провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20).

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 01 березня 2016 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 01 березня 2016 року, актовий запис №329.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних двох дітей: малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у справі № 760/19165/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом оцінки потреб сім`ї/особи, складеним Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб від 24 липня 2024 року, та не заперечується учасниками справи.

У матеріалах справи містяться заяви та повідомлення від ОСОБА_2 до правоохороних органів, датовані 14 липня 2024 року, 31 липня 2024 року, 30 вересня 2024 року.

Листом т.в.о. начальника УОАЗОР ГУНП у м. Києві від 13 серпня 2024 року № надана інформація, що у базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України на спецлінію «102» Головного управління надходили наступні повідомлення: 14 липня 2024 року о 12:41:30 - повідомлення «Повідомила, що вломилися в будинок, чути крик, сварку, кинула слухавку, передзвон - лінія зайнята»; 14 липня 2024 року о 12:43:53 повідомлення «Чоловік в агресивному стані нападає на заявницю, поряд діти, чути сварку, в наявності бита, 103 не потрібна, заявник ОСОБА_2 »; 14 липня 2024 року о 12:56:20 повідомлення «Три нетверезих чоловіки заважають спілкуватися заявнику з дітьми, чути сварку. Поліцію вже викликали»; 14 липня 2024 року о 13:38:53 повідомлення «Очікує на поліцію 30 хв, просить прискорити, чоловіки на місці, конфлікт продовжується». Фабула ЄО «14.07.2024 о 12:41 за адресою: АДРЕСА_5 . Повідомила, що вломилися в будинок, чути крики, сварку, кинула слухавку, передзвон - лінія зайнята, тел. НОМЕР_5 ».

14 липня 2024 року інспектором Голосіївського УП ГУНП у м. Києві видано терміновий заборонний припис серії АА №371842 стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 5 діб.

31 липня 2024 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до начальника Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, в якій повідомила про те, що 31 липня 2024 року до належного їй домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , увірвалась група осіб, всупереч її волі та без її згоди. З огляду на наявний ризик її життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю її близьких, у тому числі дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вона попросила сусудів викликати поліцію.

30 вересня 2024 року ОСОБА_2 подала до начальника Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві заяву про вжиття заходів щодо запобігання неправомірних дій, у тому числі, вчинені з боку колишнього чоловіка ОСОБА_1 домашнього насилля над нею та спільними дітьми, в якій повідомила, що 30 вересня 2024 року, о 16-42 год., її колишній чоловік прибув за адресою провулок Садовий, 80 у місті Києві (приватний садочок), з яким виник конфлікт через те, що він хотів забрати дитину (доньку) у якої була температура 38С, яка перебувала під наглядом та вона мала відвезти дитину до лікаря на огляд. Колишній чоловік почав бити авто, яким вона користується, Acura, д.н.з. НОМЕР_6 . Пошкодив багажник, скло на задніх бокових дверях та бокові двері. Зазначила, що дії ОСОБА_1 містять в собі ознаки дрібного хуліганства, а також економічного насилля, яке проявилось у навмисній шкоді приватного закладу, директором якого вона є. Внаслідок його неправомірних та агресивних дій клієнти приватного закладу забирають своїх дітей. Він (колишній чоловік) цими діями намагається зруйнувати її бізнес, її справу, її роботу.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року (справа №752/16246/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф в розмірі 170 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 14 липня 2024 року, о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно тещі, а саме - ображав нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку, хапав за горло, чим міг завдати психологічних страждань та фізичного болю без нанесення тілесних ушкоджень, в присутності двох малолітніх дітей. Він же, 14 липня 2024 року, о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно дружини - ОСОБА_2 в присутності дитини, а саме: ображав, принижував, погрожував фізичною розправою та штовхав, чим міг спричинити душевне хвилювання та завдав фізичного болю без нанесення тілесних ушкоджень.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року скасовано постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції відтворено відеофайли на диску «DVD», який долучений до матеріалів справи.

На першому відеофайлі зафіксовано, як 14 липня 2024 року ОСОБА_1 намагається зайти до будинку, де проживає заявниця ОСОБА_2 разом з дітьми та батьками, на порозі відштовхує матір заявниці від вхідних дверей та після того, як йому не вдається потрапити всередину будинку, силоміць штовхає вхідні двері, які відчинені зсередини заявницею, що призвело до удару по голові заявниці.

На відеофайлах з другого по дев?ятий зафіксовано подію, як ОСОБА_1 з групою невідомих чоловіків знаходяться в приміщенні продуктового магазину (МАФ), який зі слів ОСОБА_1 придбаний ним, знаходиться на території домоволодіння, де проживає заявниця з дітьми, та за його згодою здійснюють торговельну діяльність батьки заявниці. В приміщенні також знаходились заявниця, її мати, а також малолітній син сторін ОСОБА_10 . ОСОБА_1 та невідомі чоловіки проводили відеозйомку всередені приміщення, один із них перегордив шлях до входу/виходу до приміщення, інший - в руках тримав інструменти, як називає заявниця на відео «болгарку» (інструмент для різання та шліфування твердих матеріалів). На прохання заявниці ОСОБА_2 представитися вказаних невідомих осіб, оскільки, як вказала їм заявниця, вони перебувають на приватній території, останні мету приїзду разом з ОСОБА_1 не повідомили та повноваження не надали, продовжували чинити перешкоди у здійсненні торговельної діяльністі до приїзду працівників поліції.

На десятому відеофайлі зафіксовано як ОСОБА_1 у присутності працівників поліції, заявниці та сусідів спочатку виліз на паркан, що огороджує будинок, де проживає заявниця разом з дітьми, потім переліз його та знову повернувся на зовнішню сторону будинку, де заявник ОСОБА_2 , звертаючись до колишнього чоловіка, вказувала, що в будинку знаходяться діти та просила їх не лякати, а присутні свідки говорили ОСОБА_1 наступне: Навіщо ви це роботи, тут ростуть ваші діти.

Із переглянутого одинадцятого відеофайлу вбачається, що між колишнім подружжям відбувається розмова біля приватного садочку, який очолює заявниця. Заявниця ОСОБА_2 віддаляється від ОСОБА_1 , а останній раптово, з агресією починає бити ногою по кузову та вікнах автомобіля, яким користується заявниця. На місце були викликані працівники поліції.

На дванадцятому відеофайлі міститься листування у меседжері з користувачем « ОСОБА_12 » та наявне аудіо повідомлення, з голосом заінтересованої особи ОСОБА_1 поруч з яким знаходиться спільна малолітня дитина сторін ОСОБА_13 азар (8 років). Ці обставини підтвердив і заінтересована особа ОСОБА_1 . Із прослуханого аудіо повідомлення, яке записано 14 вересня 2024 року о 22:13 год, слідує, що заінтересована особа (батько) каже сину: «Сам скажи, скажи, що папі подобається така тьотя», на що дитина каже: «Йому подобається така тьотя, сідниці (не дослівно) вверх, голова до низу». Батько просить дитиниу уточнити, що саме ОСОБА_12 в такому образі подобається.

Відтворене аудіо повідомленнявід 15 вересня 2024 року ОСОБА_1 для сина ОСОБА_3, вказує на те, що дитина у неділю 15 вересня 2024 року о 21:24 год перебуває на вулиці та батько, звертаючись до нього, каже: «Син, я в душ схожу, коли що, заходь додому, може я трубку не візьму».

Під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції заінтересована особа ОСОБА_1 з приводу відтворених файлів пояснив, що напружені стосунки між ним та колишньою дружиною виникли з приводу того, що його не допускають до майна, що придбано ним у шлюбі з ОСОБА_2 , зокрема, до будинку, де проживає заявниця ОСОБА_2 разом з дітьми та батьками, споруди (МАФ), автомобіля, яким користується заявниця.

Зазначив, що сім`я ОСОБА_2 заборонила йому наближатися до будинку, що він побудував, та продуктового магазину (МАФ), що ним куплений та переданий тестю для здійснення торгівельної діяльності. Після розлучення з ОСОБА_2 він побачив, що в магазині (МАФ), який знаходиться на території домоволодіння, де мешкають його діти, продається пиво, цигарки, та він хотів його закрити. Не заперечував тієї обставини, що він разом з чоловіками, які на відео, 31 липня 2024 року був у приміщенні магазина (МАФ).

З приводу агресивної поведінки біля приватного садочку 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 вказав, що вона була викликана тим, що дружина відмовила йому побачитись з донькою, яка перебувала у садочку. Його це обурило та він почав штовхати машину.

Під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що в судовому порядку позов про поділ майна подружжя він не пред?являв. Спору з ОСОБА_2 про участь у вихованні дітей немає, з дітьми він спілкується.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї, яке виявилося у неодноразових, впродовж тривалого часу словесних образах, погрозах, приниженні та залякувані ОСОБА_2 , очевидцем яких був малолітній син ОСОБА_15 , що викликало у заявниці ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, безпеку членів її сім`ї, спричинило емоційну невпевненість, сумніви у здатності захистити себе та дітей.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені у даній справі обставини на підставі досліджених доказів вказують на послідовність та тривалість дій ОСОБА_1 з однією метою - вплив на волевиявлення ОСОБА_2 у вирішенні спірних питань. При цьому ОСОБА_1 не використовував правовий метод (звернення досуду з позовами за захистом своїх прав) до ОСОБА_2 , а здійснював психологічнета економічне насильство, в тому числі, відносно заявниці ОСОБА_2 (колишньої дружини) для досягнення своєї мети.

Оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , суд враховував, що такі дії з боку ОСОБА_1 повторювалися. Зокрема, після видання термінового заборонного припису від 14 липня 2024 року, він 31 липня 2024 року вчинив повторно домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , очевидцем якого став їх малолітній син ОСОБА_15 . Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 , прибувши до приватного садочку, який очолює колишня дружина ОСОБА_2 , та почувши від неї відмову у побаченні цього дня з донькою, в її присутності, в агресивній формі почав наносити удари ногою по кузову та вікнах автомобіля, що перебуває у користуванні заявниці.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що після винесення поліцейським термінового заборонного припису ОСОБА_1 не надав критичної оцінки агресивності своїх дій, продовжував вчиняти психологічне та економічне насильство відносно заявниці, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій, що може поглибити (збільшити) психоемоційні страждання заявниці ОСОБА_2 та її дітей.

Заявником у справі надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження доводів заяви, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому, у зв`язку із не виданням обмежувального припису стостовно ОСОБА_1 , тобто, нею виконано свій процесуальний обов`язок у силу положень статей 12, 81 ЦПК України.

Суд першої інстанції, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, встановивши фактичні обставини справи, зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з судовою практикою Верховного Суду у подібних справах, застосовані судом правові позиції є релевантними до спірних правовідносин (частина четверта статті 263 ЦПК України). При цьому судова практика з указаного питання є сталою та сформованою, а відмінність залежить лише від доказування.

Із цих самих підстав відхиляються доводи апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції відповідних правових висновків Верховного Суду при вирішенні спору та помилкове врахування правових позицій, викладених Верховним Судом у справах, які не є подібними до цієї справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вінне вчиняв домашньогонасильство відносно ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за такі дії не притягався, про що вказує постанова Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, не спростовують висновків суду першої інстанції й не впливають на правильність вирішення ним справи, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, виходив із сукупності доказів, які належним чином ним оцінено. Рішення суду першої інстанції у даній справі було ухвалено 16 грудня 2024 року, а постанова Київського апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП № 752/16246/24, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адмінпорушення, постановлена 22 січня 2025 року. При цьому, сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах звертав увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

Отже, доводи, викладені заінтересованою особою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не змінюють суть ухваленого у справі судового рішення від 16 грудня 2024 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

З огляду на те, що змінились певні обставини, які існували на час розгляду справи судом першої інстанції та яким суд першої інстанції надавав оцінку в оскаржуваному судовому рішенні, тому колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Цибульського Володимира Володимировича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 рокузадовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України змінити в частині обгрунтування мотивів вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення в редакції цієї постанови.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Цибульського Володимира Володимировича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: