ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/4429/25
№ провадження 2/646/2845/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.25 місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з вимогою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати за навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 15235,00 гривень.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві заяві представник позивачки зазначив, що відповідно до пункту 3) частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Однак, як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини першої статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 28 лютого 2019 року по справі № 466/532/16 (провадження № 61-42252св18), у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 Сімейного кодексу України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання)».

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року по справі № 521/2016/16-ц (провадження № 61-31783св18).

Ураховуючи зазначені вище правові висновки, а також той факт, що ОСОБА_4 є повнолітньою особою та не має правового статусу дитини, пункт 3) частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір у даному випадку застосуванню не підлягає. Відповідно, обов`язок щодо сплати судового збору покладається на позивачку на загальних підставах, визначених Законом України «Про судовий збір».

У преамбулі Закону України Про судовий збір зазначено, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 гривень.

Отже, за подання позовної заяви, яка містить вимогу майнового характеру, позивачка мала сплатити судовий збір у сумі 1211,20 гривень, однак, матеріали позовної заяви не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків шляхом долучення до позовної заяви доказів на підтвердження сплати судового збору у сумі 1211,20 гривень, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись частиною першою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків: надання суду доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

Суд попереджає, що у разі не усунення вказаних недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Іщенко