Справа № 746/203/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Гриценко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 серпня 2024 року № 20.08.2024-100002313 в сумі

38 824,12 грн, з яких 14 987,80 грн заборгованість за тілом кредиту,

16 786,32 грн заборгованість за відсотками, 7 050,00 неустойка, також товариство просить судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Споживчий центр», зазначило, що 20 серпня 2024 року уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 20.08.2024-100002313, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 140 днів з дати його надання, тобто до 06 січня

2025 року, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,0 % за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, тому на дату подання позову у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 824,12 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14 987,80 грн, заборгованості за відсотками у розмірі

16 786,32 грн та неустойки у розмірі 7 050,00 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість, ТОВ «Споживчий центр» змушене було звернутись до суду з цим позов, який просить задовольнити.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Справу призначено на 12 год. 00 хв.

27 травня 2025 року.

Копію ухвали від 07 травня 2025 року надіслано сторонам.

Представник позивача 27 травня 2025 року до суду не прибув, про причини неявки не повідомила. У прохальній частині позову виклав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому також зазначив, що не заперечує проти проведення заочного слухання справи.

Відповідач також не прибула в судове засідання, призначене на 12 год. 00 хв. 27 травня 2025 року, відзив на позов ТОВ «Споживчий центр» не подала. Копію ухвали від 07 травня 2025 року отримала 14 травня 2025 року.

Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що 20 серпня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 20.08.2024-100002313, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 140 днів з дати його надання, тобто до 06 січня 2025 року, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,0 % за кожний день користування, а також комісію у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 2 250,00 грн.

Згідно з пунктом 15 заявки до цього кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання будь-якого грошового зобов`язання за цим договором ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити на користь ТОВ «Споживчий центр» неустойку в розмірі 150 грн за кожен день від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання.

ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Вказана обставина підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 23 квітня

2024 року № 39-2304, адресованим ТОВ «Споживчий центр», між якими

01 квітня 2024 року було укладено договір № ФК-П-2024/01-2 на переказ коштів, відповідно до якого 20 серпня 2024 року о 18:38:38 було успішно перераховано кошти в сумі 15 000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 486468305, із зазначенням призначення платежу: видача за договором кредиту № 20.08.2024-100002313.

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин третьої, шостої статті 11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою,яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону УКраїни «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Встановивши, що кредитний договір від 20 серпня 2024 року № 20.08.2024-100002313 був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е839 . У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, тому у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 14 987,80 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 16 786,32 грн та неустойки у розмірі 7 050,00, а загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 38 824,12 грн, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за кредитним договором.

Урахувавши, що матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

А також врахувавши те, що ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з ОСОБА_1 неустойку за невиконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 7 059,00 грн, проте на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплатити неустойку на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року, отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі

7 050,00 грн.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 31 774,12 грн

(38 824,12 грн 7 050,00 грн).

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжної інструкції від 28 квітня 2025 року вбачається, що при поданні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір у розмірі

2 422,40 грн. Оскільки позов задоволений частково, а саме на 81,84 %, з ОСОБА_1 на користь позивача стягненню підлягають витрати на оплату судового збору в розмірі 81,84 % від сплаченої суми судового збору, в сумі 1 982,49 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», частиною першою статті 526, частиною другою статті 1050, частиною другою статті 1054 ЦК України, статтями 2, 5, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором від 20 серпня 2024 року № 20.08.2024-100002313 в сумі 31 774 (тридцять одна тисяча сімсот сімдесят чотири) грн 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у сумі

1 982 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві) грн 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцязнаходження: вул. Саксаганського, 133а, м. Київ, 01032, .

Суддя Н.Г. Нагорна