Провадження № 2/761/2877/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Курній І.О.

за участі:

представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Полєтаєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами спрощеного позовного з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про визнання вимоги незаконною,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», в якому просив суд:

- визнати незаконною вимогу відповідача про зобов`язання позивача перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980, викладену в Акті № НЗО 2200515 про невідповідність засобу комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ (Правил улаштування електроустановок, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 21 липня 2017р. за № 476 (далі по тексту - ПУЕ)), ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018р. № 312 (далі по тексту - ПРРЕЕ)) та ККОЕЕ (Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018р. за № 311, у редакції постанови НКРЕКП від 20 березня 2022р. за № 716 (далі по тексту - ККОЕЕ)) від 31 липня 2024р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є споживачем послуг, які надає відповідач по об?єкту - нежитлова господарська будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (публічний договір приєднання) на умовах договору про постачання електричної енергії № 52276 від 26 квітня 2012р.

31 липня 2024р. співробітниками відповідача було складено акт № НЗО 2200515 про невідповідність засобу комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ.

Згідно зазначеного акту, позивача, як споживача відповідних послуг було зобов`язано перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача на фасад будівлі ТП 1980 - п. 1.2.4. ПРРЕЕ, п. 1.5.6. ПУЕ, п. 5.1.4. розділ V ККОЕЕ; встановити лічильник згідно з Програмою модернізації ВОЕ (рекомендовано лічильник GAMA 300 G3B 144 код 230 F67 B2P4 C330 А341М8) п. 2.3.2. ПРРЕЕ, п. 5.13. розділ V ККОЕЕ, п. 12.2. Розділ ХІІ ККОЕЕ; встановити лічильник в окрему шафу обліку з можливістю опломбування п. 1.5.29, 1.5.30. ПУЕ; встановити на площадку вимірювання локальне устаткування збору й обробки даних (АСКОЕ) та забезпечити передачу даних на сервер ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (рекомендовано модем МСв 5.10) п. 5.13.1, п. 5.14 Розділу V ККОЕЕ. Виконати параметризацію та пройти вхідний контроль.

Позивачу, як споживачу було встановлено 30 днів на виконання вимоги з дня складання акту, до 30 серпня 2024р. У разі невиконання вимог цього акту в установлені терміни до споживача будуть у встановленому порядку застосовані заходи, згідно ПРРЕЕ.

Крім того, в акті міститься примітка, в якій зазначено, що буде припинено розподіл електроенергії за ініціативою адміністратора комерційного обліку в разі невиконання обґрунтованих вимог щодо приведення засобів розрахункового обліку до вимог щодо технічного стану, передбачених ККОЕЕ, а саме - п. 11.5.2. п 4 Кодексу системи розподілу, згідно якого встановлено випадки припинення розподілу електричної енергії за ініціативою адміністратора комерційного обліку за невиконання обґрунтованих вимог щодо приведення засобів розрахункового обліку до вимог щодо технічного стану, передбачених Кодексом комерційного обліку.

На думку позивача, така вимога відповідача про зобов`язання позивача перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі позивача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980 є незаконною, оскільки відповідачем не враховані положення п. 5.8.1, 5.8.6 ККОЕЕ.

Так, встановлення засобу комерційного обліку електричної енергії, який встановлений на фасаді будинку позивача, було здійснено, на підставі договору про приєднання до електричних мереж № 14585/43844/63272 від 29 квітня 2011р. щодо приєднання та підключення електроустановок Замовника до своїх електричних мереж після виконання позивачем за власний рахунок:

- розроблення та узгодження Проектно-кошторисної документації згідно з Технічними умовами в повному обсязі;

- укладення договору про постачання або користування електричною енергією та у необхідних випадках договору про спільне використання технологічних електричних мереж або договору про технічне забезпечення електропостачання;

- схеми електроустановки та точки розподілу мереж підписано сторонами договору про постачання електричної енергії № 52276 від 26 квітня 2012р., яка є невід`ємною частиною зазначеного договору;

- укладеного акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін;

При цьому позивач наголошував, що засіб комерційного обліку електричної енергії позивача метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ підтверджено актом № TII3 2318628 встановлення/заміни/технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), складеним представниками відповідача 31 липня 2024р., оскільки будь-яких відхилень від нормативних характеристик лічильника чи пошкодження пломб в акті не зазначено.

Позивач вважає, що посилання відповідача на пункти 1.2.4, 2.3.2 ПРРЕЕ, пункти 5.1.4, 5.13 ККОЕЕ, пункт 1.5.6 ПУЕ є безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09 жовтня 20204р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позов не підлягає задоволенню, оскільки чинна редакція ПУЕ, затверджена наказом № 476 Міненерговугілля України від 21 липня 2017р., а саме пунктом 1.5.6 ПУЕ зобов`язує: розрахункові вимірювальні комплекси (ВК) потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності (за винятком випадків, передбачених 1.5.10 - 1.5.11 ПУЕ), а тому вимоги відповідача в акті від 31 липня 2024р. № НЗО 2200515 є законними.

16 жовтня 2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити, наголошуючи, що аргументи та доводи сторони відповідача, наведені у відзиві на позов, є безпідставними, оскільки стороною відповідача не враховано, що положення ПУЕ застосовують під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок, однак зазначені підстави у позивача відсутні, при цьому нові положення Правил не є обов`язковими для застосування в діючих електроустановках, улаштованих за Правилами, чинними на час створення електроустановок.

Глава 1.5 «Облік електроенергії» ПУЕ, зокрема п. 1.5.1. визначає, що ця глава Правил містить вимоги до улаштування обліку електроенергії в електроустановках нового будівництва, а також тих, які реконструюють або технічно переоснащують. Таким чином, позивач вважає, що висновки відповідача про обов`язковість перенесення ЗКО на межу балансової належності з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14-в) на фасад будівлі ТП 1980, викладену в акті № НЗО 2200515 про невідповідність ЗКО метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ від 31 липня 2024р., з посиланням на вимоги ПУЕ є помилковими.

Також, сторона позивача наголошувала, що відповідач усвідомлюючи безпідставність своєї вимоги, у вище вказаному акті, надав до відзиву акт № 2317554 від 02 жовтня 2024р. встановлення/заміни/ технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), згідно якого ЗКО було перенесено відповідачем з фасаду будинку позивача на фасад ТП.

Таким чином, представники відповідача за власною ініціативою, за власний рахунок, без згоди споживача самостійно перенесли ЗКО на фасад ТП, чим виконали вимогу, яку було заявлено до ОСОБА_2 , викладену в акті № НЗО 2200515 про невідповідність ЗКО метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ від 31 липня 2024р.

Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача не подавались.

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що на час розгляду справи в суді відсутній предмет позову, оскільки стороною відповідача за власний рахунок було здійснено перенесення ЗКО на межу балансової належності з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивач є власником нежитлової господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

29 квітня 2011р. між ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є відповідач та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про приєднання №14585/43844/62372.

Відповідно до Додатку 1 до цього договору про приєднання, Технічних умов № 43844 на приєднання об`єкта до електричних мереж від 29 квітня 2011р. опис схеми за адресою: АДРЕСА_1 , 0,4 кВ електропостачання об`єкту виконали підключення КЛ- 0,4 кВ (у землі) від РУ-0,4 кВ ТП1980.

17 листопада 2011р., відповідно до Додатку 3 до договору про приєднання було видано Технічне рішення № 43844, згідно робочого проекту електропостачання розроблений ПП «Проектелектромонтаж» (м. Київ, вул. Ольжича 14В). Проектом було передбачено джерело живлення: ТП 1980; електропостачання об`єкта КЛ-0,4 кВ АВВГ-4х25 (в землі) від РУ- 0,4 кВ ТП1980 через блоки «рубильник-запобіжник» Іп.в.=40А. Схема підключення КЛ-0,4 кВ погоджено з ПнРКМ. Облік електроенергії трифазним багатофункціональним електронним лічильником НІК2303 АРП2, 5(60)А в щитову обліку об`єкту. Погоджено з СВП «Енергозбут Київенерго». Відповідно до акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності (Додаток 6А) споживач електроенергії АДРЕСА_1 - позивач та Товариство даним актом встановлено балансову належність електромереж та установок, а саме: електропередавальної організації: ТП-1980 на балансі Кабельні мережі Київенерго (правонаступником якого є відповідач) споживача: КЛ -О,4 кВ від ТП1980 до щитової обліку офісу по вул. Ольжича 14В та внутрішні мережі - на балансі позивача. Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на кабельних наконечниках в ТП-1980 в бік ЩО (далі - щит обліку) офісу вул. Ольжича 14В. Електропередавальна організація несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на її балансі: ТП-1980 КМ (далі - кабельні мережі). Споживач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на її балансі: КЛ (кабельна лінія) 0,4кВ від ТП-1980 до ЩО (щит обліку) офісу вул. Ольжича, буд. 14В та внутрішні мережі - на балансі позивача ОСОБА_2

26 квітня 2012р. між ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є відповідач, та позивачем ОСОБА_2 , було укладено договір про постачання електричної енергії № 52276 з особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що 31 липня 2024р. співробітниками відповідача був складений Акт № НЗО 2200515 про невідповідність засобу комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ.

Згідно вказаного акту були виявлені невідповідності та вимоги щодо їх усунення, зокрема:

1. Перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача на фасад ТП -1980: п. 1.2.4. ПРРЕЕ, п.1.5.6. ПУЕ, п. 5.1.4. розділ V ККОЕЕ;

2. Встановити лічильник згідно з Програмою модернізації ВОЕ-вузол обліку електроенергії (рекомендовано GAMA-300 G3B 144 код 230 F67 B2P4 C330 A341 M8) п.2.3.2. ПРРЕЕ, п. 5.13 розділ V ККОЕЕ, п.12.2. Розділ XII ККОЕЕ;

3. Встановити лічильник в окрему шафу обліку з можливістю опломбування п.1.5.29, 1.5.30 ПУЕ;

4. Встановити на площадку вимірювання локальне устаткування збору й обробки даних (АСКОЕ) та забезпечити передачу даних на сервер ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (рекомендований модем МС в 5.10) п.5.13.1., п.5.14 розділу V ККОЕЕ. Виконати параметризацію та пройти вхідний контроль.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що відповідач заявив до нього незаконну вимогу про зобов`язання перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980, викладену в Акті № НЗО 2200515 від 31 липня 2024р. про невідповідність засобу комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) метрологічним характеристикам, вимогам ПУЕ, ПРРЕЕ та ККОЕЕ.

Судом встановлено, що після звернення позивача з вказаним позовом до суду, відповідачем самостійно за власний рахунок було здійснено дії щодо перенесення ЗКО з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980 та складено акт № 2317554 від 02 жовтня 2024р. встановлення/заміни/ технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 3 цієї статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, заперечуючи проти позову, сторона відповідача не надала до суду жодного належного допустимого доказу, що прилади обліку електричної енергії (ЗКО), який було встановлено на фасаді будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В), було вставнолено з порушенням діючого, на час встановлення - законодавства, враховуючи те, що правовідносини між позивачем та ПАТ «Київнерго», правонаступником якого є відповідач, тривають з квітня 2011р. Відсутні в матеріалах справи належні і допустимі докази, які б підтверджували факт невідповідності засобу комерційного обліку електричної енергії метрологічним характеристикам.

В судовому засіданні, представник відповідача не міг пояснити суду, чому Актом № НЗО 2200515 від 31 липня 2024р. було зобов`язано позивача вчинити дії щодо перенесення на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980, і встановлено відповідний термін - 30 днів, і в подальшому після звернення позивача до суду з вказаним позовом, відповідачем самостійно були вчиненні дії щодо перенесення приладу обліку електричної енергії.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст. ст. 3-5, 7, 8, 10-13, 17, 76-81, 89, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 714 ЦК України; Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018р., Правилами улаштування електроустановок, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 21 липня 2017р. за № 476, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018р. за № 311, у редакції постанови НКРЕКП від 20 березня 2022р. за № 716, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, буд. 20) про визнання вимоги незаконною - задовольнити.

Визнати незаконною вимогу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про зобов`язання ОСОБА_2 перенести на межу балансової належності прилади обліку електричної енергії з фасаду будівлі споживача (м. Київ, вул. Ольжича, 14В) на фасад будівлі ТП 1980, викладену в Акті № НЗО 2200515 від 31 липня 2024р., про невідповідність засобу комерційного обліку електричної енергії метрологічним характеристикам, вимогам Правил улаштування електроустановок, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 21 липня 2017р. за № 476, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018р. № 312 та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018р. за № 311, у редакції постанови НКРЕКП від 20 березня 2022р. за № 716.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 травня 2025р.

Суддя: