Справа № 206/1772/25
Провадження № 2/206/1370/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 м. Дніпро Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судових засідань Шевцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 31.03.2021 між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1615259, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 гривень, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису RrXF60lmIj, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу.

Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1 договору позики № 1615259 від 31.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи)), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією № ad54ed90-c324-4008-bd0a-497458a416d4 від 31.03.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Позивачем на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції № ad54ed90-c324-4008-bd0a-497458a416d4 від 31.03.2021 року, перераховано кошти на виконання умов договору позики № 1615259 від 31.03.2021 року.

У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.

Враховуючи викладені вище умови договору позики № 1615259 від 31.03.2021 року, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 50,00 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 13502,00 грн., що становить: - 4 000,00 грн. - суму заборгованості за основною сумою боргу; - 9 502,00 грн. - суму заборгованості за відсотками.

26.10.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року.

03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року.

Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13502,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9502,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, а ні перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року на підставі договору факторингу.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року в розмірі 13502,00 гривень та понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи, зокрема: суму сплачено судового збору 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень.

09.05.2025 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, згідно якого доводи відповідача зведені на те, що грошові кошти у ТОВ «Фінпром Маркет» він не отримував та жодних зобов`язань перед позивачем, як кредитором, не має. Про заміну кредитора йму жодним разом не повідомляли, докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, йому жодного разу не надсилали. В позовній заяві та в доданих до неї матеріалах відсутні докази того, що TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінпром Маркет» або інші компанії повідомляли його про заміну кредитора у зобов`язанні та надали йому докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що йому відомо про наявність зобов`язання саме перед позивачем, як кредитором. Лише після ознайомлення з позовною заявою йому стало відомо, що право вимоги до нього переходило двічі: від первісного кредитора TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», від ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до ТОВ «Фінпром Маркет», при цьому жодного разу йому про це не повідомлялось. Також, на думку відповідача, розрахунок заборгованості на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання позики, користування нею, укладання договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже є неналежним доказом існування боргу. Сам розрахунок є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем.

У відповіді на відзив представник позивача зауважила, що відповідач доказів на підтвердження або спростування позовних вимог до відзиву не долучив, зокрема виписку із свого карткового рахунку, в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти відповідачу не надав, тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. (ст. 89 ЦПК України). Позивач вважає, що відповідач, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосував концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова ВС від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень ОСОБА_1 не надано при тому, що відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця.

Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже відповідач, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, відповідач надав набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою.

Представник позивача Гедзь О.В. в судове засідання не з`явилась, згідно позовної заяви та поданої окремо відповіді на відзив просила про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить, крім іншого і подання ним відзиву на позовну заяву.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що 31.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код фізичної особи - НОМЕР_2 ) укладено договір позики № 1615259, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису RrXF6o1mIj, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 1615259 від 31.03.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: RrXF6o1mIj. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 31.03.2021 14:51:42. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: .

Позикодавець на виконання п. 1 договору позики № 1615259 від 31.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією № ad54ed90-c324-4008-bd0a-497458a416d4 від 31.03.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі та яка додана до матеріалів справи.

Згідно листа № 11/03/25-2 від 11.03.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № ad54ed90-c324- 4008-bd0a-497458a416d4 перераховано кошти на виконання умов договору позики № 1615259.

Згідно довідки № КД-000016732/ТНПП від 10.03.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 31.03.2021 року, сума 4000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу ad54ed90-c324-4008-bd0a-497458a416d4. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чина на дату укладання договору. (оскільки Позикодавцем здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідача за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий). Відповідно до 5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Відповідно до п. 1 договору № 1615259 від 31.03.2021 року позикодавець ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позивальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики.

У пункті 2 договору визначені параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Згідно з пунктом 2.1 договору сума позики визначена у розмірі 4000,00 грн. У пунктах 2.2, 2.3 встановлений строк позики 30 днів, з 31.03.2021 по 30.05.2021.

Також, у пункті 2.3 договору визначена знижена процентна ставка/день % ( застосовується у відповідності до умов) - 1,99 %; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частини) на день % 2,70 %; орієнтовна річна процентна ставка, % - 726,35 %; орієнтовна загальна вартість позики , у грн. - 6388,00 грн.

Згідно із пунктами 5.1 договору позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/dokuments-license/ з повню інформацією щодо позичальника а його послуги, що передбачено ст. 12 Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Відповідно до пунктом 12 договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що позичальник розуміє та погоджується , що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право, зокрема, відступити право вимоги за договором.

Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1615259 від 31.03.2021 року підписаний обома сторонами договору. Відповідач ОСОБА_1 підписав вказані документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором «RrXF6o1mIj», вказавши свої анкетні дані, номер паспорту, РНОКПП, паспортні дані, місце проживання, номер телефоу, e-mail, рахунок (електронний суд).

Відповідно до платіжної інструкції № ad54ed90-c324-4008-bd0a-497458a416d4 від 10.05.2021 встановлено, що на виконання умов договору позики в день його укладення на картку відповідача, зазначену в договорі, було перераховано кошти в сумі 4000,00 гривень.

Факт належності відповідачеві платіжної карти НОМЕР_1 , яку він вказує в Договорі та додатках до нього, підтверджується в цілому документами, долученими до матеріалів справи.

В подальшому відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконував, здійснивши платежі на суму 50,00 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року за період з 31.03.2021 по 25.03.2025.

Згідно з вищезазначеним розрахунком сума заборгованості становить 13502,00 гривень, з яких 4000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9502,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

26.10.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 р. Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 р., разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимог від 26.10.2021 р. додано до матеріалів справи (електронний суд).

03.04.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р., за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 р. Договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. додано до матеріалів справи (електронний суд).

Так, згідно п. 5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Додатки № 4 та № 5 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. та договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 р додані до матеріалів справи (електронний суд).

Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13502,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9502,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (електронний суд).

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, відносно того, що посилання відповідача відносно неналежності та недопустимості доказів перерахування йому коштів, є такими, що не відповідають встановленим положенням. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань).

Таким чином суд вважає, що матеріалами справи доведено перерахування коштів відповідачу, а його посилання щодо відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок ним не підтверджено, оскільки він дійсно має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі та має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61- 2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.

Доказів про визнання договорів факторингу - не дійсними або виконання відповідачем своїх обов`язків перед первісним кредитором не надано та відповідачем до матеріалів справи не долучено. Також відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення позивача до суду з даним позовом, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача.

Тому також спростовані і наведені відповідачем підстави у відзиві на позов для відмови у задоволенні позову з причин його неповідомлення про неодноразовий перехід вимог за первісним кредитним договором до інших стягувачів. Доказів погашення боргу первісному кредитору відповідачем не надано.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Елетронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В той же час, відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_1 дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманої ним позики ні первісному позикодавцю, ні новому, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, а також на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу.

Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною (електронний суд).

Зокрема, адвокатом надано правові та юридичні послуги у вигляді: вивчення наявних у ТОВ документів, проведення їх аналізу (вартість послуги 500,00 гривень), підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики (вартістю послуги 3000,00 гривень), що підтверджується Витягом з Акту № 5-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від «01» листопада 2024 р. м. Київ 18.01.2025 р. (електронний суд).

Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 3 500,00 гривень, витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Михайла Стельмаха, буд. 9А, офіс 204, , (банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) суму заборгованості за договором позики № 1615259 від 31.03.2021 року в розмірі 13502 (тринадцять тисяч п`ятсот дві) грн. 00 коп., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" ЄДРПОУ - 200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Суддя: Т.В. Нестеренко