Справа № 366/1201/25
Провадження № 2/366/544/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07.05.2025 селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-М» (вул. Веселівка, 1, с. Гопчиця, Погребищенського району, Вінницької області)

про стягнення 79 955,30 грн. та розірвання договорів оренди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-М» (далі відповідач) про стягнення 79 955,30 грн. та розірвання договорів оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за 8 (вісьмома) договорами оренди землі від 02.01.2023, внаслідок чого позивач просить розірвати зазначені договори та стягнути з відповідача 79 955,30 грн. заборгованості з орендної плати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Мовчана В.В.

Ознайомившись з вказаним позовом та доданими до нього документами, суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим ст. 175, 177 цього Кодексу та чи належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши вказану позовну заяву суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України, а тому згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Як вбачається з поданих до суду матеріалів, позивач просить розірвати та стягнути з відповідача заборгованість за вісьмома різними договорами оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зміст наведеної норми свідчить про можливість об`єднання позивачем декількох вимог, які пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявив позовні вимоги про розірвання та стягнення заборгованості з відповідача за договорами, які стосуються різних об`єктів оренди, мають різні нормативно грошові оцінки та різний розмір орендної плати.

Поряд із цим, суд зауважує, що позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд зазначає, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

При цьому формулювання позовних вимог відноситься до виключної компетенції позивача у справі.

Як було зазначено судом, позивачем заявлено позовні вимоги про розірвання та стягнення заборгованості з відповідача за вісьмома договорами оренди, проте не надано суду чіткого обґрунтування, що позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві зазначає, що звільнений від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви, як учасник бойових дій, на підтвердження чого надав посвідчення серії НОМЕР_1 .

Так, за приписами п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 вказаного Закону передбачено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 зазначено, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11.09.2024 по справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24) зазначила що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону №3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договорів оренди.

Отже, позов у цій справі не стосується соціального захисту позивача, саме, як учасника бойових дій. Відтак помилковим є твердження представника позивача про наявність підстав про звільнення від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви, а відтак, згідно положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач не звільнений від сплати судового збору.

Суд наголошує, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Згідно роз`яснень викладених в п. 12, 13, 15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», - у випадку коли позовна заява містить декілька самостійних вимог, кожна з них є об`єктом справляння судового збору. У випадку коли позов містить вимоги як майнового так і немайнового характеру, судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового, так і немайнового характеру. Якщо позов містить дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу немайнового характеру, пред`явлену фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вісім вимог немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за позовну вимогу майнового характеру та 9 689,60 грн. за вісім вимог немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-М» про стягнення 79 955,30 грн. та розірвання договорів оренди - залишити без руху.

2.Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу.

3.Надати позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

4.Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Віталій МОВЧАН