Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2142/24
Номер провадження 22-ц/812/858/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 її представника - адвоката Долгової Л.В., представника відповідача - адвоката Руснакової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , подану в її інтересах,

адвокатом Руснаковою Тетяною Анатолівною

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року ухвалене під головуванням судді - Афоніної С.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи - ОСОБА_3 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лазурна - 30» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и л а:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позивачка зазначала, що у 2023 році та у січні 2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , у якій їй належить частка. Інша частка квартири належить ОСОБА_3 з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Залиття квартири відбулося внаслідок прориву внутрішньоквартирної сантехнічної розводки труб в квартирі АДРЕСА_2 , про що складено Акт про наслідки залиття квартири.

На день залиття квартири власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , якій належить частка, ОСОБА_4 - частка та ОСОБА_5 - 1/4 частка

Вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди з ліквідації залиття квартир згідно висновку експерта №125-0115 від 27 лютого 2024 року становить 105 626 грн, які в добровільному порядку відповідачкою не відшкодовано.

Крім того, внаслідок залиття квартири, позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в емоційних стражданнях, які їй та її родині довелося перенести, порушенням звичайного її способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також залиттям квартири відразу після проведеного капітального ремонту, яку вона оцінює в 20 000 грн.

Посилаючись на викладене та на те, що залиття квартири відбулось з вини відповідача, яка неналежним чином (недбало) виконувала свої обов`язки щодо належного утримання майна, що перебуває у її власності та використанні, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 105 626 грн матеріальної шкоди та 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1 268,82 грн, 8 400 грн на проведення експертизи та 8 000 грн правничої допомоги.

24 квітня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Руснакова Т.А. подала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві представник зазначала, що згідно інформації зазначеної в Акті про наслідки залиття житлового приміщення відбулось залиття квартири позивача вдруге за рік, але доказів цього не надано. Акт про наслідки залиття квартири підписаний лише головою правління ОСББ, а не комісією, відповідач також не була присутня при складанні акту, тобто Акт не відповідає формі, встановленої наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, тобто є неналежним доказом та не підтверджує вини відповідача. У висновку експерта пошкодження не відповідають пошкодження вказаним в Акті. Розмір матеріальної шкоди значно завищений.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 105 626 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 9505,50 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю факту, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з вини власника квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище, а саме ОСОБА_2 , а тому на користь позивача підлягає відшкодування матеріальна шкода в повному розмірі, що становить 105 626 грн, яка підтверджена висновком будівельно-технічної експертизи № 125-0115 від 27 лютого 2024 року.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивачка в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, з урахуванням вимог розумності і справедливості вважав достатнім розміром відшкодування моральної шкоди за даних обставин 5 000 грн. Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з відсутності жодних доказів на підтвердження виду, обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Руснакова Т.А. посилаючись на незаконність рішення суду, яке ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги те, що прорив труби з системи холодного водопостачання стався на ділянці до крану, через яке сталося залиття квартири позивача, розташовано та відноситься саме до загально будинкових мереж водовідведення, а відтак ОСОБА_2 є неналежним відповідачем та відсутні належні та допустимі докази, що залиття стало наслідком прориву саме внутрішньо квартирної сантехнічної розводки відповідача. Крім того, відповідач не погоджується з висновком експерта №125-0115 від 27 лютого 2024 року, оскільки вважає, що пошкодження вказані у висновку не відповідають пошкодженням вказаним в Акті №1 про наслідки залиття квартири від 18 січня 2024 року, який складений з порушенням та є неналежним доказом. Вказує, що сума у розмірі 105 626 грн на усунення заподіяної матеріальної шкоди з ліквідації залиття квартири АДРЕСА_1 значно завищена.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Долгова Л.В. просила відмовити у задоволенні вимог, викладених в апеляційні скарзі на рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. за р/н 508, належить на праві власності частина квартири АДРЕСА_1 , іншим співвласником вказаної квартири є ОСОБА_3 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником частки квартири АДРЕСА_2 , іншими співвласниками вказаної квартири є неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 яким належить по частки кожному, відповідно до Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно Акту №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою по АДРЕСА_4 від 18 січня 2024 року, складеного головою ОСББ в ході обстеження було виявлено, що залиття відбулось з квартири АДРЕСА_2 , через прорив внутрішньо квартирної сантехнічної розводки, недбальства власників квартири АДРЕСА_3 , що призводить вдруге за рік залиття, в квартирі АДРЕСА_5 постраждали коридор, санвузол, 2 кімнати, заподіяно шкоди: в дитячої кімнаті розміром 11 кв.м. та в кімнаті площею 16,9 кв.м. плями на стінах і стелях з пліснявою, в коридорі 2 - 6,1 кв.м. пляма на стелі, здутий ламінат, в санвузлі - 3.3 кв.м. плями на стелі.

Разом з тим, згідно Додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 №12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.

Між тим, Акт №1 від 18 січня 2024 року, складений та підписаний головою правління ОСББ «Лазурна 30» та ОСОБА_1 містить дату його складання, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, однак Акт складено не у складі комісії та без участі ОСОБА_2 , що не відповідає Додатку № 4 та роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття.

З пояснень позивача ОСОБА_1 наданих під час розгляду справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , яка мешкає над нею поверхом вище, вже затоплювала її квартиру відразу після капітального ремонту квартиру. При обстеженні її квартири після залиття у січні 2024 року відповідачка була відсутня. Після затоплення, у квартиру приходив чоловік відповідачки та пропонував зробити ремонт, проте мирним шляхом домовитися не вдалося.

Разом з тим, факт залиття квартири АДРЕСА_5 через прорив системи холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , не заперечувала в судовому засіданні і сама відповідачка ОСОБА_2 .

На підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , позивачкою надано висновок експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. №125-0115 від 27 лютого 2024 року, складений на замовлення ОСОБА_1 в порядку статті 106 ЦПК України.

Згідно вказаного висновку на момент дослідження в приміщеннях квартири спостерігаються, дефекти, які утворилися на поверхні стель, стін та підлоги в квартирі АДРЕСА_1 внаслідок неодноразового залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 з системи холодного водопостачання, визначені на підставі Акту №1 про залиття квартири АДРЕСА_5 від 18 січня 2024 року, а саме: -1- коридор пл.6,1 кв.м., 4 - житлова пл. 16,9 кв.м. 6 - коридор - пл. 3,2 кв.м, 7- санвузол - пл.3,3 кв.м, 9- житлова - пл. 11,1 кв.м. на стелях намокання листві гіпсокартону з наявністю тріщин та жовто-бурих плям патьоків води, стінах - жовто-бурі плями патьоків води окремими місцями по всій площі з наявністю темних плям сирості на шпалерах з відстаням шпалер окремими місцями, на підлогах по всій площі приміщень квартири наявність деформації та намокання плит ламінату. Вказані пошкодження обробних покриттів, є порушенням ДСТУ Н Б А.3.1-23:2013 і відносяться до тих дефектів конструктивних елементів, які могли утворилися в результаті їх залиття.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття квартири АДРЕСА_1 , в нині чинних цінах, складає - 105 626 грн. Вартість будівельних матеріалів визначена заданими середньої вартості матеріалів по Миколаївській області, які вказані в програмі АВК-5 та прайс - листів з урахуванням фізичного зносу будівельних матеріалів - 5%.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша та друга статті 22 ЦК).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанцій виходив із того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт залиття її квартири внаслідок неправомірних дій відповідача, тоді як відповідач не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача.

Колегія судів погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

Так, факт залиття квартири, власником якої є позивач та яке відбулося внаслідок прориву внутрішньо квартирної сантехнічної розводки труб в квартирі АДРЕСА_3 , що розташована над квартирою позивачки, відповідачкою визнано.

Наведені обставини також підтверджуються висновком експерта №125-0115 судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2024 року.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Таким чином, встановивши, що позивач довів протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанцій дійшов правильних висновків, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачкою.

Стягуючи із відповідача на користь позивача 5000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанцій врахував тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), а також вимоги розумності та справедливості

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки прорив труби з системи холодного водопостачання стався на ділянці до крану, через яке сталося залиття квартири позивача, та відноситься саме до загально будинкових мереж водовідведення не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, що є процесуальним обов`язком відповідача, як заподіювача шкоди не надано.

Посилання в апеляційної скарги про відсутність підстав для покладення обов`язку на відповідачку відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду не заслуговують на увагу з огляду на наявні та досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Інші в апеляційній скарзі доводи зводяться до заперечень на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія судів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом Руснаковою Тетяною Анатолівною - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року .