Справа № 524/3995/25
Провадження №2/524/3961/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчук у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та в інтересах територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та в інтересах територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, в якій прокурор просив стягнути з відповідача витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 22 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року відповідно до Державного бюджету в розмірі 9355,19 грн. та в дохід бюджету міста Кременчука в розмірі 10575,91 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 29.01.2025р., яка набрала законної сили, закрито кримінальне провадження (справа № 524/15030/24, провадження № 1-кп/524/311/25), внесеного 23 липня 2024 року до ЄРДР за №0001652 стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Національна служба здоров`я України відшкодовує кошти за фактично пролікований випадок. Перебування пацієнта на лікуванні за ліжко-днями НСЗУ в межах програми медичних гарантій кошти не відшкодовує.

Відповідно у 2024 році між КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та Національною службою здоров`я України були укладені договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за №№ 3851-Е124-Р000, 8331-Е624-Р000, 3357-Е124-Р000, 1007-Е124-Р000.

Відповідач у добровільному порядку не відшкодував вартість лікування потерпілої особи від злочину.

Вказані установи, а також орган місцевого самоврядування не зверталися самостійно з позовами до відповідача щодо стягнення коштів у повернення вартості понесених витрат на лікування потерпілого від злочину.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Шайдук В.В., представники позивачів Національної служби здоров`я України та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові, не заперечували щодо розгляду справу у заочному порядку внаслідок неявки відповідача, про що надали заяви до суду.

Відповідач ОСОБА_1 з позовом погодився, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник третьої особи КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» в судове засідання не прибув, керівництво лікарні було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки представника суд не повідомляли.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 29.01.2025р., яка набрала законної сили, закрито кримінальне провадження (справа № 524/15030/24, провадження № 1-кп/524/311/25), внесеного 23 липня 2024 року до ЄРДР за №0001652 стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_2 .

З цієї ухвали суду постає, що 22.07.2024 р. близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. 10.1, 14.6 ПДР , при здійсненні маневру обгону, допустив зіткнення з мотоциклом ММВЗ «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_2 отримав численні тілесні ушкодження, які за висновком судово-медичної експертизи за № 979 від 30.09.2024 р. були віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за озакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 22 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року та під час якого були витрачені кошти на лікування потерпілого з Державного бюджету України в розмірі 9355,19 грн. та бюджету міста Кременчука в розмірі 10575,91 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Пунктом 6 цієї ж Постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Положеннями п.п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не сплатив кошти у добровільному порядку у повернення витрат на лікування потерпілої особи від злочину, визнання позову відповідачем, останній повинен відшкодувати кошти, витрачені лікувально-медичним закладом на лікування потерпілого ОСОБА_2 , оскільки між діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні існує прямий причинний зв`язок.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність будь - яких заперечень зі сторони відповідача, неподання ним жодних належних і допустимих доказів на спростування позову у повному обсязі чи у певній частині вимог, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Учасники справи не заявляли про понесення ними інших будь-яких судових витрат грн.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 15, 16, 22, 1166, 1206 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та в інтересах територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) кошти у повернення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_2 під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 22 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року відповідно до Державного бюджету в розмірі 9355,19 грн. та в дохід бюджету міста Кременчука в розмірі 10575,91 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Позивачі: - Національна служба здоров`я України (м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. № 19, ); - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області (Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, буд. № 2, ).

Відповідач: ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Лікаря Парнети, буд. № 2, ).

Прокурор - Кременчуцька окружна прокуратура Полтавської області, код ЄДРПОУ , місцезнаходження за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, буд. № 4-А.

Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цього рішення.

Рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: