Справа № 344/891/24
Провадження № 2/344/1462/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.01.2024 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 12 січня 2019 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 1000 доларів США. Згідно договору позики відповідач зобов`язався повернути позику в термін до 11 січня 2021 року, з правом дострокового погашення, та під 5% в місяць. Станом на день звернення до суду відповідач жодних грошових коштів позивачу не повернув та прострочив виконання зобов`язання. У ззв`язку з цим позивач змушений був звернутись з позовом до суду.

14 березня 2024 року заочним рішенням Івано-Франківського міського суду позов було задоволено у повному обсязі.

25 листопада 2024 року представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення.

05 грудня 2024 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2024 скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09 грудня 2024 року представник позивача подано заяву про забезпечення позову.

09 грудня 2024 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Відповідач та його представник адвокат Дзундза О.П. в проведення підготовчого засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки також суд не повідомили.

04 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні позивач та його представник просили позовну заяву задовольнити у повному обсязі, також надали підтверджуючі документи щодо витрат на правову допомогу.

Відповідач та його представник адвокат Дзундза О.П. у судові засідання не з`явилялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а саме, шляхом надіслання повісток на адресу зазначену відповідачем, адвокат повідомлялася шляхом надіслання повідомлення в електронний кабінет та на електронну адресу, смс повідомлення на номер телефону.

Представник відповідача на електронну адресу суд надсилала заяву про відкладення судового засідання, яке було призначено на 13 березня 2025 року у зв`язку з її реабілітацією після лікування, але жодних доказів того, що вона проходить реабілітацію адвокат суду не надала, проте, судом було відкладено судове засідання на 13 травня 2025 року.

13 травня 2025 року відповідач та його представник знову не з`явились в судове засідання, представник подала заяву про відкладення у якій зазначила, що вона не може здійснювати професійну діяльність за станом здоров`я, проте доказів не надала, тому судом ухвалено проводити судове засідання за відсутності відповідача та його представника, оскільки в них було достатньо часу для подання відзиву та доказів на спростування вимог позивача, справа перебуває в провадженні суду з 17 січня 2024 року.

Також судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про долучення доказів, а сааме, квитанції про грошовий переказ 12.03.2022 на суму 3800 доларів США, яким, на думку представника відповідача підтверджується сплата відповідачем боргу. Фотографія квитанції Meest на іноземній мові, без перекладу, без засвідченням належним чином, не може бути належним доказом сплати боргу за договором позики, крім того, позика була на суму 1000 доларів США, а в квитанції вказано 3800 доларів США. Також відповідачем порушено строки подання доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника. дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору позики внаслідок чого ОСОБА_1 , позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за договором позики.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 12 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 1000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою.

Згідно із даною розпискою, позичальник ОСОБА_3 , зобов`язується повернути позикодавцю кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США до 11.01.2021.

Згідно із умовами позики від 12 січня 2019 року строк повернення грошових коштів, визначений у розписці, становить два роки рік з дня укладення договору, тобто до 11 січня 2021 року, також згідно із умовами позики від 12.01.2019 року відповідач зобов`язувався виплачувати проценти кожного місяця в розмірі 5% від отриманої суми, однак жодних грошових коштів відповідач позивачу не повернув, у зв`язку з чим, останній змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Оригінал боргової розписки міститься в матеріалах справи (а.с.4).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 12.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Як вбачається із розрахунку позивача станом на 17.01.2024 року заборгованість відповідача становить 1000 доларів США сума основного боргу, 1200 доларів США відсотки за правомірне користування грошовими коштами, 33.54 долари США - 3% річних.

Вимоги в частині стягнення основної суми позики та відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів згідно ст. 625 ЦК України, які нараховані до 23.02.2022 року, то така вимога є обґрунтованою виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В той же час в п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивач просить стягнути 3% річних, які нараховані після закінчення строку дії договору позики і до 23 лютого 2022 року.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. суд враховує таке.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони,в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача на обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги № 01/11/24 від 01.01.2024, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.01.2024 року, акт виконаних робіт, зокрема до згідно якого загальна вартість правової допомоги становить 12 000 гривень, також ордер про надання правової допомоги серії АТ №1058067 виданий на підставі договору № 01/11/24 від 01.01.2024.

Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір 12 000 грн. та такі витрати є обґрунтованими зважаючи на кількість судових засідань, які були проведені та участь представника у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн.20 коп. за подання позовної заяви та 605 грн., 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 252, 254, 526, 527, 530, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст.2, 4, 5, 12, 13, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 12 січня 2019 року в розмірі 2233,54 доларів США, з яких 1000 доларів США сума основного боргу, 1200 доларів США відсотки за правомірне користування грошовими коштами, 33,54 3% річних за період з 12.01.2021 по 23.02.2022, а також 1211 грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору 605 грн. 60 коп., за оплату судового збору за заяву про забезпечення позову та 12 000 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2025 року.