Справа № 490/1288/25
н/п 2/490/1986/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Мутьєва Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В позовній заяві позивачка зазначає, що перебувала з ОСОБА_4 в шлюбі з 17.02.2018 року, під час якого було придбано у спільну власність, крім іншого, вантажний автомобіль Mercedes-Benz 1999 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 та легковий автомобіль Renault Laguna 2005 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та в подальшому позивачка дізналася що власницею вказаних вище автомобілів є відповідачка ОСОБА_2 , яка придбала їх в 2021 році у ОСОБА_4 за договорами купівлі-продажу. Позивачка зазначає про рівність прав та часток на майно набуте в шлюбі та наголошує, що при укладенні договорів купівлі-продажу зазначених вище транспортних засобів, своєї згоди на відчудження транспортних засобів не надавала, як і не отримувала належної їй частки від вартості відчудженого майна.

Згідно висновку експертного дослідження вартість автомобіля Mercedes-Benz, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 складає 454,162,59 грн, вартість легкового автомобіля Renault Laguna 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 складає 242597,18 грн. Сума 348379,89 грн становить половину вартості вказаних транспортних засобів.

З урахуванням наведеного позивачка просить стягнути на свою користь 348379,89 грн з ОСОБА_2 та 348379,89 грн з ОСОБА_3 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

21.02.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 24.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали та призначено проведення підготовчого засідання.

23.04.2025 року представником відповідачки ОСОБА_2 - адвокатом Матвєєвим В.В. до суду надано додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що відповідачка дійсно набула у власність два автомобілі Mercedes-Benz 1999 року випуску, які були придбані у ОСОБА_4 за власні кошти, що підтверджується відповідними документами. Після придбання транспортні засоби були належним чином зареєстровані в Регіональному сервісному центрі МВС в Миколаївській області, і право власності на них було оформлене у встановленому законом порядку, а тому відповідачка є добросовісним набувачем у розумінні ст. 388 Цивільного кодексу України. Таким чином, ОСОБА_2 є законним власником зазначених автомобілів.

На думку представника відповідачки ОСОБА_2 факт відчуження автомобілів чоловіком позивачки ще за його життя свідчить про те, що він мав право вільно розпоряджатися ними. Якщо позивачка вважає, що продаж автомобілів був здійснений із порушенням її прав, вона мала можливість оскаржити угоду в судовому порядку за життя чоловіка ОСОБА_4 , однак цього зроблено не було. Майно не вибуло з володіння власника поза його волею, а отже, немає правових підстав для витребування виплати половини вартості кожного автомобіля.

З огляду на викладене, представник відповідачки ОСОБА_2 наполягає, що відповідачка не зобов`язана повертати позивачу половину вартості автомобілів: Mercedes-Benz 1323L Atego, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та Renault Laguna 1,9d wagon, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , оскільки набуття майна відбулося законним шляхом, а претензії позивача не мають під собою юридичних підстав.

Крім того, представник відповідачки ОСОБА_2 зазначає, що позивачка вимагає компенсацію з відповідачки, хоча договір купівлі-продажу був укладений між ОСОБА_2 та чоловіком позивачки ОСОБА_4 , а відповідно до цивільного законодавства України, вимога про відшкодування можливої шкоди або повернення майна могла бути пред`явлена до продавця колишнього чоловіка позивачки.

Також представник відповідачки ОСОБА_2 вказує, що спадкоємцями ОСОБА_4 , є його мати ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_4 , натомість ОСОБА_2 не є спадкоємцем померлого, не мала жодних договірних зобов`язань перед позивачкою, а тому вимоги позивачки є безпідставними. Позивачка не надала жодних доказів, що правочин ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є нікчемним або оспорюваним. Фактично вона намагається отримати компенсацію не з тієї особи, з якою вона мала спільне майно.

З урахуванням наведеного представник відповідачки ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі через відсутність правових підстав для пред`явлення вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю з наведених в ньому підстав та просив стягнути в солідарному порядку половину вартості відчуджених автомобілів на користь позивачки.

Відповідачі, які повідомлені належним чином про час, місце та дату слухання справи в судове засіданння не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК УКраїни встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням наведеного, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 березня 2024 року у справі №490/3793/22 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна сіпльною сумісною власністю та визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля. Визнано вантажний автомобіль Mercedes-Benz 1999 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 та легковий автомобіль Renault Laguna 2005 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, відмовлено.

Додатковим рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 травня 2024 року у справі №490/3793/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання автомобіля Renault Premium 2004 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 , д/н НОМЕР_7 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.07.2024 року у справі №490/3793/22 було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року та додаткове рішення від 10 травня 2024 року змінені в частині мотивів відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, виклавши його мотивувальну частину щодо цієї позовної вимоги в редакції цієї постанови.

Також вказаною постановою апеляційного суду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року та додаткове рішення від 10 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання спільним сумісним майном автомобіля Renault Premium, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , д/н НОМЕР_8 залишено без змін.

При цьому, Центральним районним судом міста Миколаєва в рішенні від 25.03.2024 року та Миколаївським апеляційним судом в постанові від 10.07.2024 року у справі №490/3793/22 було встановлено таке:

"Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 17 лютого 2018 року зареєстрували шлюб. Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 грудня 2021 року (рішення набрало чинності 04 січня 2022 року). Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_4 зазначав, що сторони припинили шлюбні відносини у березні 2020 року, проживають окремо.

...

10 січня 2020 року ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу №8634/01/2020 придбав автомобіль Mersedes-Benz 1323, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_10 .

09 лютого 2021 року вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №30/2695 з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

22 березня 2019 року за ОСОБА_4 на підставі вантажної митної декларації UA209190/2019/023181 від 16 лютого 2019 року зареєстровано право власності на автомобіль Renault Laguna, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_11 .

26 січня 2021 року цей автомобіль продано ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №6547/21/010418. Після реєстрації автомобіль отримав державний номерний знак НОМЕР_4 .

...

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_12 від 02.08.2022 р.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли: донька ОСОБА_5 та мати ОСОБА_3 ".

Як вбачається з висновку №140-0209 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення середньої ринкової ціни транспортних засобів від 18 грудня 2024 року середня ринкова ціна легкового автомобіля Renault Laguna 1,9d wagon, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , станом на час проведення дослідження 18.12.2024 складає 242597,18 грн, а середня ринкова ціна вантажного автомобіля фургону Mercedes-Benz 1323L Atego, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , станом на час проведення дослідження 18.12.2024 складає 454162,59 грн.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і частина третя статті 368 ЦК України.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої та другої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

При цьому, судом враховано, що Миколаївським апеляційним судом в постанові від 10.07.2024 року у справі №490/3793/22, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу №30/2695 від 09 лютого 2021 року, №6547/21/010397 від 23 січня 2021 року та №6547/21/010418 від 26 січня 2021 року зазначено таке:

"Зміст позовних вимог ОСОБА_1 свідчить, що підставою для визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними вона вказала відсутність її письмової згоди на їх реалізацію її чоловіком ОСОБА_4 . Підстави вважати набувача ОСОБА_2 недобросовісним контрагентом нею не зазначені.

Із досліджених доказів вбачається, що стороною відповідачів не була надана письмова згода позивача на відчуження спірних автомобілів.

Проте, позивачем також не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є недобросовісним контрагентом. ОСОБА_1 не довела, що ОСОБА_2 знала, що позивач та ОСОБА_4 під час відчуження спірних автомобілів перебували у шлюбі, що придбані нею автомобілі належали подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності і, що ОСОБА_4 не отримав згоди ОСОБА_1 на відчуження автомобілів.

За такого, виходячи з вищевикладених норм права та правових висновків Верховного Суду відсутні підстави для визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними через недоведеність.".

Частиною четвертою статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому, суд зазначає, що крім іншого, позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що кошти, які було отримано ОСОБА_4 від ОСОБА_2 за відчудження спірних автомобілів були використані не в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи наведене вище, положення статті 65 СК України та обставини встановлені Центральним районним судом міста Миколаєва в рішенні від 25.03.2024 року та Миколаївським апеляційним судом в постанові від 10.07.2024 року у справі №490/3793/22, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки та стягненні на її користь 348379,89 грн з ОСОБА_2 та 348379,89 грн з ОСОБА_3 .

Також, судом відхиляється посилання позивачки на правовий висновок Великої палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19, оскільки в справі що розглядається (№490/1288/25) на відміну від справи №125/2157/19, позивачкою не доведено порушення її прав при відчудженні спільного майна подружжя, а тому обставини в даних справах не є подібними.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін