Провадження № 2-зз/761/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Бордусенка Б. С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про зобов`язання відновити частину об`єкта культурної спадщини місцевого значення,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про зобов`язання відновити частину об`єкта культурної спадщини місцевого значення.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року було застосовано заходи забезпечення, а саме накладено заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕЙТАРСЬКЕ» виконувати (здійснювати, проводити) будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування (як повністю, так і частково) чи знищення майнового комплексу, загальною площею 3 690,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000.

Представник зауважує, що в оскаржуваній постанові Київський апеляційний суд пише: «З урахуванням того, що позивач звернулась до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії щодо відновлення, а саме відновити частину об?єкта культурної спадщини місцевого значення, а саме - Будинку Київського повітового земства, в якому з 1917 по 1918рр. проживав і працював відомий український громадсько-політичний державний діяч і письменник ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.), по АДРЕСА_1 , вид об?єкта культурної спадщини: пам?ятка історії, а тому заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним.».

Проте, станом на зараз змінилися деякі суттєві обставини, які не були відомі 05 лютого 2025 року під час розгляду Київським апеляційним судом вищевказаного питання про забезпечення Позову.

Так, до цих обставин, які не були відомі, відноситься те, що:

1) 19 березня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду своєю Постановою у справі №320/37554/23 поставив остаточну крапку в питанні того, чи є дворовий флігель за адресою АДРЕСА_1 ' пам?яткою архітектури - відповідь: будівля по АДРЕСА_1 ' не має статусу пам?ятки;

2) 22 квітня 2025 року Постановою Київського апеляційного суду у справі №761/4132/24 Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року у справі №761/4132/24 залишено без змін - вказаним

Рішенням, по суті, встановлено те, що будівля по АДРЕСА_1 ' не має статусу пам?ятки з 1980 року, як про це стверджує Позивач і в цій справі, а навпаки, вказана будівля втратила цей статус у 2011 року з прийняттям Наказу №416/0/16-11 Міністерства культури України від 06 червня 2011 року.

Тобто, «частина об?єкта культурної спадщини місцевого значення» про відновлення якої звернувся Позивач у цій справі, насправді не є об?єктом культурної спадщини місцевого значення, а отже заходи забезпечення Позову є протизаконними та підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення вказаної заяви заперечував, просив відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив скасувати заходи забезпечення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши письмові матеріали справи вважає, дійшов до наступних висновків.

Відповідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Вказаним пунктом також роз`яснено, що підставою для скасування заходів забезпечення позову також є випадки, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

У серпні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред?явлення позову до ТОВ «РЕЙТАРСЬКЕ» про зобов?язання вчинити дії, в якій останній просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕЙТАРСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи 35575000) виконувати (здійснювати, проводити) будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування (як повністю, так і частково) чи знищення майнового комплексу, загальною площею 3 690,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року у справі №761/30326/24 заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

30 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із Апеляційною скаргою на Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2024 у справі №761/0326/24.

12 березня 2025 року Київський апеляційний суд своєю Постановою Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року скасував, постановив нове рішення наступного змісту:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред?явлення позову до ТОВ «РЕЙТАРСЬКЕ» про зобов?язання вчинити дії - задовольнити.

Встановити заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕЙТАРСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи 35575000) виконувати (здійснювати, проводити) будь-які роботи, які передбачають пошкодження, руйнування (як повністю, так і частково) чи знищення майнового комплексу, загальною площею 3 690,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000.

На думку ТОВ «Рейтарське», підставою для скасування заходів забезпечення позову є те, що судовими рішеннями в інших справах, а саме:

По-перше, у справі № 320/37554/23 за позовом ТОВ «Рейтарське» до Міністерства культури та інформаційної політики України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Департаменту охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії;

По-друг, у справі № 761/4132/24 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до ТОВ "Рейтарське", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державної інспекція архітектури та містобудування України, про зобов`язання вчинити дії, було начебто встановлено відсутність у будівлі по АДРЕСА_1 ' статусу пам`ятки.

Суд звертає увагу, що саме Наказ Міністерства культури України № 416/0/16-11 від 06.06.2011 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" (надалі - "Наказ № 416/0/16-11 від 06.06.2011"), яким вирішено, зокрема, визнати таким, що не підлягає занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у зв`язку з невідповідністю критеріям, визначеним Порядком визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.01 № 1760 (надалі - "Порядок № 1760"), об`єкт культурної спадщини - флігель садиби по АДРЕСА_1 , та дії Відповідача, спрямовані на пошкодження будівлі по АДРЕСА_1 ', порушують право Позивача на збереження національної, культурної самобутності, права брати участь у культурному житті суспільства, втішатися мистецтвом.

При цьому підставою для звернення ОСОБА_15 з позовом до суду є та обставина, що Будинок Київського повітового земства (без розподілу на складові частини та літери) з 1980 р. був взятий на облік та перебував під державною охороною як пам`ятка історії, а тому автоматично визнавався пам`яткою історії відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" (надалі - "Закон") у редакції від 17.02.2011.

Відповідно, саме питання наявності у будівлі по АДРЕСА_1 ' статусу пам`ятки історії є ключовим при вирішенні справи, що наразі перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді міста Києва, по суті.

Таким чином, скасовуючи вжиті постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2025 у справі № 761/30326/24 заходи забезпечення на тій підставі, що будівля по АДРЕСА_1 ' не має статусу пам`ятки, з огляду на наявні судові рішення в справах № 320/37554/23 та № 761/4132/24, суд першої інстанції фактично вирішуватиме спір по суті і фактично дійде висновку про відсутність підстав для задоволення позову, що є неприпустимим, з огляду на таке:

Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 308/1493/23 вказував:"Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду".

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі № 727/5718/21 зробив висновок: "Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову".

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

При цьому, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19). Отже, встановлення наявності чи відсутності порушеного права здійснюється в межах розгляду судом спору по суті, а не в межах розгляду питання про вжиття та/ або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, усі "підстави для скасування заходів забезпечення", на які посилається ТОВ "Рейтарське" у Клопотанні, можуть розглядатися виключно як аргументи на користь відмови у позові. Їх правомірність та обґрунтованість може бути встановлена лише після надання судом відповідної оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуватиметься на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, адже саме в цьому й полягає суть спору - чи є будівля по АДРЕСА_1 ' пам`яткою історії згідно із законом.

Тому лише на етапі вирішення справи по суті суд матиме змогу перевірити, чи є вказані Відповідачем у Клопотанні судові рішення преюдиційними за своєю природою, чи містять вони висновки щодо застосування норм права та чи підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні справи, чи має право Позивач як особа, яка не брала участі у справі, у загальному порядку спростувати обставини, які в такій справі були встановлені, з метою реалізації права "бути вислуханим".

Отже, оскільки висвітлені в Клопотанні обставини стосуються наявного між Сторонами спору та підлягають встановленню судом на етапі розгляду спору по суті, то вказані вище питання мають бути розглянуті лише через призму того чи підлягає позов задоволенню.

З урахуванням цього, суд зауважує, що вищенаведене вказує на передчасність вимог про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжиті Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейтарське» про зобов`язання відновити частину об`єкта культурної спадщини місцевого значення- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 26 травня 2025 року.

Суддя: