Справа № 490/2040/25
н/п 2-о/490/168/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту в якій (з урахуванням уточнення) просить встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року; встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року працювала на посаді чергової няні в дитячому садку колгоспу «Агайманський».

В обгрунтування заяви зазначила, що при попередньому зверненні до ГУ Пенсійного фонду в Миколаївській області з консультацією щодо визначення страхового стажу для призначення пенсії за віком, їй повідомили про наявність помилок в трудовій книжці, зокрема прізвище заявниці не співпадає з прізвищем зазначеним в паспорті та запис №1 про прийняття на роботу з 7 червня 1984 року на посаду чергової няні в дитячому садку колгоспу «Агайманський» у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року передує даті її заповнення.

Самостійно виправити зазначені помилки заявниця не може, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх пенсійних прав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

24.03.2025 року матеріали справи передані на розгляд судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 25.03.2025 року вищезазначену заяву було залишено без руху.

01.04.2025 року заявниця надала суду заяву на виконання вимог вищезазначеної ухвали від 25.03.2025 року

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.04.2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаною заявою та відкрито провадження у справі.

21.04.2025 року представниця заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надала суду заяву пояснення в якому зазначила таке.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.(пункт 2.11.)

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.(пункт 2.12.).

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.

Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.(пункт 2.13.) Аналогічні норми існували в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412, яка не застосовуються з 29.07.1993 року.

До заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа Заявником має бути надано докази того, що вона, як передбачає Інструкція № 58, звертався до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про його ім`я, а йому було відмовлено у внесенні таких змін або його заява залишилась без відповіді.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.02.2023 по справі № 938/792/21. Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.05.1995 № 5 (далі Постанова №5) справи, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутись до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Пункт 12 Постанови № 5 визначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвище, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи те, що факт належності трудової книжки НОМЕР_1 від 24.09.1984 року впливає на пенсійне забезпечення заявниці, представниця заінтересованої особи просить взяти пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до уваги при розгляді справи по суті.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.04.2025 року заяву в частині вимог про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року працювала на посаді чергової няні в дитячому садку колгоспу «Агайманський», залишено без розгляду.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява від 31.03.2025 року в якій заявниця просить суд розглянути справу за її відсутності.

Представниця заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській областів судове засідання не з`явилася, 21.04.2025 року подала суду заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив таке.

Як вбачається зі свідоцтва про народження (повторного) від 19 липня 2016 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 , про що 31 травня 1965 року складено відповідний актовий запис за №29.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 19.03.2025 року, 20 листопада 1986 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_6 ".

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.09.1992 року НОМЕР_3 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , після розірвання шлюбузаявниці залишено прізвище " ОСОБА_6 ".

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (повторного) від 05.05.2018 року серія НОМЕР_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 03 березня 1995 року про що 03 березня 1995 року складено відповідний актовий запис №83, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_9 ".

22 липня 2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 .

Як вбачається зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року така видана ОСОБА_2 , та прізвище двічі змінювалося на " ОСОБА_6 " та " ОСОБА_10 ", про що в трудовій книжці зроблено відповідні записи, які засвідчено печатками та підписами посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

На підставі досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року дійсно належить заявниці - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а за такого заява про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м. Миколаїв, вул. морехідна, 1, ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) правовстановлюючого документу - трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1984 року.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін