ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3481/25 Справа № 175/8326/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого суді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко В.В. на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року (повний текст складено 23 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту накладеного на рухоме майно, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на примусовому виконанні у ДВС перебували виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів у справі №175/27/14, які згідно відповіддю на адвокатський запит завершені та на виконанні більше не перебувають. Однак арешт, який накладений на його транспортний засіб в рамках примусового виконання вказаних вище виконавчих листів не було знято, а транспортний засіб не повернуто із штраф майданчика. У зв`язку із зазначеним, через тривалу не змогу відновити свої права та отримати належний йому автомобіль назад у своє користування вважає, що йому завдано моральну шкоду.

Враховуючи наведене з урахуванням уточнень просив скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки DAEWOO NEXIA, державний номер НОМЕР_1 , зобов`язати начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або іншу уповноважену особу цього відділу вилучити транспортний засіб, який перебуває на спеціальному майданчику Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» та повернути його позивачу, а також стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у розмірі 280 000 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також з`ясування не у повному обсязі обставин, які мають значення для справи.

З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви зазначає, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника знімається. А тому Слобожанським ВДВС у Дніпровському району Південно-Східного МУЮ (м.Одеса) були порушені норми ст. ст. 40, 61 Закону України «Про виконавче провадження» та через що, ДП Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» не законно утримує транспортний засіб, який належить позивачу на праві власності. Також звертає увагу, що реалізація рухомого майна боржника Дніпровським районним відділом ДВС за виконавчими провадженнями не проводилась, а підтверджень того , що виконавчий документ є повернутим на підставі п. 7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» матеріали справи не містять.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток в електронному кабінеті представника позивача та відповідача. В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Нізік О.В..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2019 року ДП МВС України «Інформ-Ресурси» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу, як до власника транспортного засобу «DAEWOO NEXIA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якій просили у разі наявності підтверджуючих документів щодо права власності на зазначений транспортний засіб письмово звернутися за поверненням транспортного засобу та сплатити в повному обсязі заборгованість за послуги зберігання транспортного засобу на рахунок ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 07 вересня 2021 року транспортний засіб «DAEWOO NEXIA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі біржової угоди №3173 від 25 березня 2008 року.

За інформацією Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) на виконанні у Дніпровському відділі ДВС перебували виконавчі провадження відкриті за заявою стягувача: ВП №55987600 виконавчий лист №175/27/14 від 30 листопада 2017 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з заборгованості за кредитним договором у розмірі 607 119 грн. 40 коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк»; ВП №55987264 виконавчий лист №175/27/14 від 30 листопада 2017 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення штрафу за невиконання вимог договору іпотеки в розмірі 14 848 грн. 00 коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк»; ВП №55986872 виконавчий лист №175/27/14 від 30 листопада 2017 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення судового збору у розмірі 2 972 грн. 10 коп. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк».

На підставі заяви стягувача 14 березня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника за ВП №55987600, про що було внесено записи до відповідних реєстрів.

16 травня 2018 року на підставі заяви боржника та у відповідності до ухвали суду №22-ц/774/1851/18 від 17 січня 2018 року виконавчі провадження зупинені та повідомлено, що реалізація рухомого майна ОСОБА_1 Дніпровським РВ ДВС за вищевказаними номерами виконавчих проваджень не проводилася.

Також 16 травня 2018 року постановою начальника Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області скасовано постанову про оголошення розшуку майна.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою від 20.11.2020 року по ВП № 55987264 було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З 27.12.2020 року виконавчі провадження № 55986872, № 55987264, № 55987600 перебувають на виконанні у приватного виконавця Русецької О.О..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для зняття відповідачем арешту, накладеного на майно позивача не має, оскільки виконавчі документи повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того матеріали справи містять відомості, що виконавчі провадження, в рамках яких накладено арешт, перебувають на теперішній час на виконанні у приватного виконавця Русецької О.О..

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Так, згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчується у разі такого повернення виконавчого документа без виконання як: на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ (п. 10 ст. 39 Закону); надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (п. 11 ст. 39 Закону).

У разі повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення не передбачено.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі №335/1329/13-ц (провадження №61-16421св19), де, зокрема, зазначено, що за положеннями статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ) повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від14 травня 2025 року у cправі №2/1522/11652/11

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не свідчить про його закінчення та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби у строки, передбачені законом, а тому у державного виконавця Слобожанського ВДВС відсутні підстави щодо скасування арешту, оскільки із постанов від 20.11.2020 року вбачається, що виконавчі листи у ВП № 55986872, № 55987264, № 55987600 були повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На теперішній час ВП № 55986872, № 55987264, № 55987600 перебувають на виконанні у приватного виконавця Русецької О.О..

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, позивач в уточненій позовній заяві просив скасувати арешт,накладений на транспортний засіб «DAEWOO NEXIA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ,який належить йому на праві власності. Однак матеріали справи не містять постанови про накладення арешту на зазначений автомобіль.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду першої інстан ції та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи по суті норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не має.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко В. В. залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Судді: