Номер апеляційного провадження 22-ц/824/8636/2025
Головуючий у суді першої інстанції А.С. Ключник
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

27 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року,

у с т а н о в и в:

30.09.2024 до Святошинського районного суду м. Києва надійшов позов ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, у якому позивач просив суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 14 521,69 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.07.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» та ПП «АБК ЕНЕЙ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» №011096/4100/0000195, предметом якого були майнові інтереси страхувальника щодо ТЗ «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 . 19.10.2021 о 18 год. 51 хв. сталася ДТП по пр. Перемоги, 64-А у м. Києві, за участю ТЗ «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з ТЗ «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності.

Для встановлення характеру та розміру шкоди ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу про що складено протокол огляду транспортного засобу від 21.10.2021 до справи №00467525. Відповідно Рахунку № НОМЕР_3 від 04 листопада 2021 року філії «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 41 915,31 грн., а згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту становить 46 175,80 грн. та 2 564,44 грн. Страховиком прийнято рішення виплатити страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 31 809,31 грн та у розмірі 2 564,44 грн. При цьому на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 27 908,06 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання. Отже сума страхового відшкодування, яку відповідач має відшкодувати позивачу складає 14 521,69 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму завданої майнової шкоди у розмірі 14 521 грн. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди у розмірі 8 056,00 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 12 000,00 грн., що були понесені ним при розгляді справи в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно страхових актів № 00467525 від 08.11.2021 та № 00467525 доплата від 17.11.2021, які додаються до досудової вимоги, вартість матеріального збитку в загальному розмірі 44 479,75 грн. вказувалась з врахуванням зносу.

На думку апелянта, ПрАТ «СК «Уніка» не надало будь-яких документів на підтвердження понесених витрат на виплату страхового відшкодування. Факт допущення з вини відповідача ДТП не зобов`язує останнього до безумовної оплати будь-яких грошових вимог, які до нього пред`являються.

Відповідно до наданих ПрАТ «СК «Уніка» платіжних доручень № 257881 від 09.11.2021 та № 1080054 від 16.11.2021 підтверджуєтья здійснення позивачем страхових виплат в сумі 34 373,75 грн. Таким чином, матеріали справи підтверджують перехід до ПрАТ «СК «Уніка» прав вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в обсязі 34 373,75 грн. Зважаючи на те, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодувала ПрАТ «СК «Уніка» частину цих витрат на суму 27 908,06 грн., залишок заборгованості ОСОБА_1 перед ПрАТ «СК «Уніка» становить лише 6 465,69 грн., а не 14 521,69 грн.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок відповідача сплачувати страховий платіж за договором, який укладається іншими сторонами, або компенсувати будь-чиї витрати щодо оплати такого платежу. Оплата страхового платежу не є збитками страхувальника і не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, як заподіювача шкоди.

Зауважує, що станом на дату здійснення ПрАТ «СК «Уніка» виплати страхового відшкодування та проведення так званого зарахування зустрічних однорідних вимог строк виконання зобов`язань ПП «АКБ Еней» не настав.

Позивач своїм правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» беручи до уваги, що згідно страхового акту №00467525 від 08.11.2021, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 39 865,31 грн, франшиза 2050,00 грн, тоді як 8 056,00 грн зазначено, як утримана сума. Крім цього згідно страхового акту №00467525/доплата сума страхового відшкодування складає 2 564,44 грн, внаслідок чого, позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 31 809,31 грн + 2 564,44 грн = 34 373,75 грн без врахування суми утримання 8 056,00 грн. та суми франшизи у розмірі 2 050,00 грн.

Із викладеного слідує, що загальний обсяг шкоди, зафіксований у матеріалах справи та заподіяний відповідачем, унаслідок ДТП є більшим, та превалює над тим розміром коштів, що сплачений позивачем у якості суми страхового відшкодування на користь потерпілого, що зумовлено характером та природою правовідносин між позивачем (страховиком) та потерпілим (страхувальником) та взаєморозрахунками між ними на суму, що становить різницю між указаними сумами - 8 056,00 грн.

Така природа правовідносин між указаними суб`єктами (взаємозалік за зобов`язаннями між цими сторонами) не впливає на обсяг загальної суми шкоди, що належить компенсувати у межах цієї справи відповідачеві на користь позивача у порядку регресу, та у всякому разі такі взаєморозрахунки не можуть слугувати підставою для зменшення загальної суми завданого збитку, розмір якого підтверджений матеріалами справи та сторонами не оспорюється.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року о 18 год. 51 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Daihatsu», модель «Terios», номерний знак НОМЕР_4 рухаючись по проспекту Перемоги біля будинку № 64-А в місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ford», модель «Transit», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно зі ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави (а.с. 28).

На момент ДТП ТЗ «Ford», модель «Transit», номерний знак НОМЕР_1 було застраховано на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО CORPORATE» №011096/4100/0000195 від 05.07.2021, згідно умов якого вказаний договір укладений між ПрАТ «СК «УНІКА» та ПП «АБК ЕНЕЙ», страхова сума 410 000,00 грн, франшиза (безумовна) 05%, строк дії договору 00 год. 00 хв. 07.07.2021 до 24 год. 00 хв. 06.07.2022 року (а.с. 14-24).

Також на момент ДТП ТЗ «Daihatsu», модель «Terios», номерний знак НОМЕР_4 був застрахований на підставі полісу №ЕР №202194973 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до умов якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 130 000,00 грн, розмір франшизи 2 600,00 грн.

21.10.2021 ПП «АКБ ЕНЕЙ» звернулося до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою №00467525 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №011096/4100/0000195, яке мало місце 19.10.2021 (а.с. 30).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 21 жовтня 2021 року до справи №00467525 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Daihatsu», модель «Terios», номерний знак НОМЕР_4 для встановлення характеру та розміру шкоди ПрАТ «СК «Уніка» (а.с. 34-37).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 04.11.2021 Філії «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 41 915,31 грн., що також підтверджується актом виконаних робіт №6466542 від 20.12.2021 складеним Філією «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів», загальна вартість ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 41 915,31 грн (а.с. 38, 53, 54).

Відповідно до ремонтної калькуляції системи AUDATEX №00467525 від 05.11.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 46 175,80 грн. (а.с. 40-44).

Згідно страхового акту №00467525 від 08.11.2021, ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 39 865,31 грн. частково, в розмірі 31 809,31 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок року Філії «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням №257881 від 09.11.2021 року та у розмірі 8 056,00 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «УНІКА» №022590 від 09.11.2021 року (а.с. 45, 46, 49, 50)

Відповідно Рахунку № НОМЕР_5 від 16.11.2021 року Філії «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , додатково, становить 2 564,44 грн. (а.с. 39).

Як вбачається зі страхового акту №00467525/доплата від 17.11.2021 ПрАТ «СК «Уніка» прийняло рішення про визнання вказаної події страховим випадком та доплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 2 564,44 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок року Філії «Віннер ФКН «ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням №260245 від 18.11.2021 року (а.с. 47, 48, 51).

ОСОБА_3 звертався до ПрАТ «СК «Уніка» із листом від 23.01.2024 року де зазначив, що автомобіль «Daihatsu», модель «Terios», номерний знак НОМЕР_4 застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», де страхова сума становить 130 000,00 грн, а тому визначений розмір майнової шкоди у розмірі 42 429,75 грн, повністю покривається лімітом відповідальності, на підставі чого у ПрАТ «СК «Уніка» відсутні підстави пред`являти йому вимогу у порядку суброгації.

ПрАТ «СК «Уніка» надало відповідь відповідачу, де зазначило, що ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 22 грудня 2021 року, відповідно платіжного доручення №00069019, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 27908,06 грн. Оскільки коефіцієнт зносу авто не виплачується відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за страховим полісом, відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.

Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

А тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у якій Велика Палата відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апелянт частково не погоджуючись з рішенням суду, вважає, що стягнення коштів у розмірі 8 056,00 грн є безпідставним, оскільки ПрАТ «СК «Уніка» не здійснював страхової виплати на таку суму, а відповідно не має права на її відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

08 листопада 2021 року ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт № 00467525 (а.с. 45).

Із даного страхового акту вбачається, що сума страхового відшкодування складає 39 865,31 грн., з якої утримано (зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника) - 8 056,00 грн. Зазначене також підтверджується і бухгалтерською довідкою № 022590 від 09.11.2021.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що зарахування зустрічних однорідних вимог, відбулося відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України. Так, між ПрАТ «СК «Уніка» (страховик) та ПП «АБК Еней» (страхувальник) за договором добровільного страхування наземного транспорту «KACKO CORPORATE» № 011096/4100/0000195 від 05.07.2021 за умовами якого було здійснено страхове відшкодування існують зустрічні вимоги, які є грошовими, тобто однорідними. Між сторонами відсутній спір щодо характеру зобов`язань, їх змісту, умов виконання, умов проведення розрахунків, що є важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог.

Відповідно до ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі ст. 629 цього кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК), зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК).

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

За таких обставин, колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив всі обставини справи та докази долучені до позовної заяви позивачем, та дійшов до вірного висновку, що сума у розмірі 8 056,00 грн. - сума утримання (несплачені чергові платежі за договором добровільного страхування наземного транспорту «KACKOCORPORATE» № 011096/4100/0000195 від 05.07.2021, що жодним чином не зменшує суму завданого збитку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав вірну оцінку доводам позивача та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає його апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна