28.05.2025 Провадження по справі № 2/940/133/25
Справа № 940/60/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 501422328 від 26.01.2022 року в сумі 617651,78 гривень та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2022 року між АТ «Альфа-Банк», що змінило назву на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501422328, відповідно до умов якої останній було надано кредит в сумі 400000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28% річних на строк 36 місяців. На виконання умов вищевказаної угоди позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснила, внаслідок чого має заборгованість загальною сумою 617651,78 гривень, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

В судове засідання представник позивача АТ «Сенс Банк» Рудницький Ю.І. не прибув, до суду надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, судова повістка, надіслана їй рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду.

Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка ОСОБА_1 вважається врученою 19.05.2025 року.

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи повідомлена на веб-порталі судової влади України, а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається про дату, час та місце слухання справи повідомленою належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2022 року між АТ «Альфа-Банк», що 12.08.2022 року змінило назву на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501422328, відповідно до умов якої останній було надано кредит в сумі 400000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28% річних на строк 36 місяців (а.с. 11-18).

На виконання умов вищевказаної угоди позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснила, внаслідок чого має заборгованість за договором № 501422328 від 26.01.2022 року в сумі 617651,78 гривень, з яких 392333,33 гривень заборгованості за тілом кредиту та 225318,45 гривень заборгованості за відсотками (розрахунок заборгованості а.с. 52, виписка по рахунку за період з 26.01.2022 року по 15.03.2024 року а.с. 32-51).

14.03.2024 року позивачем на адресу відповідачки була направлена досудова вимога про погашення заборгованості в сумі 611853,96 гривень, проте дана вимога була відповідачкою проігнорована та борг не сплачений (а.с. 81).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із дослідженого судом кредитного договору № 501422328 від 26.01.2022 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 у формі угоди про надання споживчого кредиту, встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписано власноручним підписом.

Отже, підписання кредитного договору № 501422328 від 26.01.2022 року свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовф`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З боку відповідачки не надано до суду переконливих доказів необґрунтованості позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачкою порушено умови договору № 501422328 від 26.01.2022 року та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 7411,82 грн. як передбачено ч. 2 ст. 4 З «Про судовий збір» станом на 01.01.2025 року, що підтверджується меморіальним ордером № 639049 від 26.12.2024 року (а.с. 10), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, юридична адреса: 03150, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, заборгованість за кредитним договором № 501422328 від 26.01.2022 року в сумі 617651 (шістсот сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одну) гривню 78 копійок та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 7411 (сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 82 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович