ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2749/24 Номер провадження 22-ц/814/1264/25Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Чумак О.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2024 року, у складі судді Вірченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миргородської об`єднаної філії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до договору від 20 червня 2004 року № 261374, укладеного з АТ «Полтаваобленерго», є споживачем електричної енергії. Між нею та відповідачем виник конфлікт внаслідок того, що вона не могла передавати показники за спожиту електроенергію, оскільки вони не реєструвалися жодними ресурсами. Крім того, АТ «Полтаваобленерго», зловживаючи своїми повноваженнями, неправомірно проводить нарахування спожитої електроенергії. ОСОБА_1 неодноразово їздила до «Полтаваобленерго», «Полтаваобленергозбут» з метою проведення звірки, писала заяви про проведення корекції показників, але відповіді вона не отримала, корекцію проведено не було. В період з 20 травня 2024 року по 12 червня 2024 року позивачка не перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Після прибуття додому ОСОБА_1 виявила відсутність світла, розморожений холодильник з морозильною камерою, зіпсовані продукти. Після дзвінка на гарячу лінію позивачка дізналася, що за її особовим рахунком припинення електропостачання не зафіксовано. 15 червня 2024 року вона звернулась до поліції з метою фіксації виявлення встановленого електролічильника на опорі, факту навмисного відключення електроенергії та завданих їй збитків. 16 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до аварійної служби та викликала бригаду для огляду та відновлення електроенергії, світло було підключено, але наступного дня світло знову було відключене, а в її електронному кабінеті споживача відобразилося повідомлення про відключення електроенергії та про заплановане проведення ремонтних робіт 19 та 20 червня 2024 року. Після того, як представники відповідача в ці дні не приїхали, ОСОБА_1 з`ясувала, що за її особовим рахунком дійсно було навмисно припинено постачання електроенергії в зв`язку з недопуском для огляду електролічильника. Позивачка зауважила, що основний лічильник, згідно якого ведеться облік спожитої нею електроенергії, встановлений на опорі, яка знаходиться на роздоріжжі вулиць поза межами її господарства, і ніяких перешкод для доступу там немає. Вказаними діями відповідач порушив її права споживача, оскільки вона ніяким чином не перешкоджала доступу до електролічильника, позивачка перебувала вдома, їй ніяким чином не було повідомлено про дату приїзду представників АТ «Полтаваобленерго». ОСОБА_1 зазначила, що припинення постачання електроенергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення, якого позивачка не отримувала. Вона не була завчасно повідомлена про відключення електропостачання її будинку, що є грубим порушенням законодавства з боку відповідача. Відповідач, не переконавшись в отриманні нею попередження, 13 червня 2024 року припинив електропостачання її будинку. Незаконним відключенням електропостачання позивачці було завдано матеріальну шкоду в розмірі 26 000 грн, оскільки внаслідок таких дій зіпсувалися холодильник, морозильна камера та продукти, а також заподіяно моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, оскільки вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Дана ситуація також вплинула на її здоров`я.

Просила визнати неправомірними та незаконними дії АТ «Полтаваобленерго» по відключенню 13 червня 2024 року її будинку від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати відповідача відновити електропостачання будинку за вказаною адресою; провести корекцію показників фактично спожитої електроенергії шляхом визначення середньодобового споживання відповідно до законодавства; стягнути з АТ «Полтаваобленерго» на її користь 200 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 26 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 задоволено.

Замінено відповідача Миргородську об`єднану філію АТ «Полтаваобленерго» на АТ «Полтаваобленерго».

Під час судового розгляду позивачкою було надано розрахунок витрат, який складається з вартості генератора дизельного 64200 грн, витрат на лікування внаслідок нервово зриву - 29615,50 грн та компенсації за невідпущене електропостачання у двократному розмірі за період з 13.06.2024 по 04.09.2024 4830 грн. (а.с. 136, 140-153).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 таоскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги поспилася на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відключення будинку від електропостачання не відповідає Правилам роздрібного ринку електричної енергії. Звертає увагу, що попереджені про відключення відсутня конкретно, чітко визначена адреса, за якою мало б відбутися відключення електроенергії споживачу. Так зазначено, що заходи із припинення надання послуг з розподілу електричної енергії 13 червня 2024 року будуть проведені по АДРЕСА_1 . Тоді як будинок, щодо якого виник спір знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також звертає увагу, що в повідомлені у правому верхньому куті зазначено село Попівка, а в тексті документу зазначено село Петрівці.

Крім того, вважає, що недопуск до вузла обліку не може бути підставою для припинення електропостачання, оскільки поза межами домоволодіння відповідачем встановлено верифікаційний вузол обліку енергії за допомогою якого міг повністю контролювати обсяг спожитої електричної енергії.

Також зазначає, що при складенні акту про недопуск не проводилася відеофіксація, при розгляді справи не допитувалися свідки в присутності яких ОСОБА_1 відмовилася від підпису.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Полтаваобленерго» посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором про користування електричною енергією № 261374 від 20 червня 2004 року, укладеним між Миргородською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 , предметом вказаного договору є постачання електричної енергії в будинок позивачки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 194-196).

29 травня 2024 року представниками АТ «Полтаваобленерго» було складено акт про недопуск до вузла обліку та ЗВТ споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з вказаним актом ОСОБА_1 відмовилась від його підписання. Акт підписано трьома представниками відповідача, а також незаінтересованою особою ОСОБА_2 (а.с. 73).

На підставі вказаного акту на адресу споживача 29 травня 2024 року було направлено рекомендований лист з попередженням про припинення розподілу електричної енергії з 13 червня 2024 року (а.с. 73 зворот, 74).

Згідно з повідомленням МОФ АТ «Полтаваобленерго» від 23 липня 2024 року № 14.3/2121, між АТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору, особовий рахунок НОМЕР_1 (ЕІС-код 62Z791). 19 вересня 2022 року при проведенні технічної перевірки ЗВТ споживач не надав доступ до вузла обліку, у відповідності з п. 6.2.6 ККОЕЕ було складено акт про недопуск до вузла обліку та ЗВТ, на підставі якого направлено попередження про припинення надання послуг з розподілу з 02 січня 2023 року, але через конфліктну ситуацію з мешканцями будинку припинення надання послуги здійснено не було. 02 березня 2023 року на опорі було встановлено верифікаційний вузол обліку електричної енергії. На виконання вимог листа НКРЕКП представники АТ «Полтаваобленерго» прибули за вищевказаною адресою з метою технічної перевірки комерційного вузла обліку, встановленого в будинку споживача ОСОБА_1 , та проведення звіряння обсягів спожитої електричної енергії, але споживач доступу до вузла обліку не надала, на підставі чого повторно було складено акт про недопуск до вузла обліку та ЗВТ від 29 травня 2024 року, який є підставою для припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії; на адресу споживача було направлено рекомендований лист з попередженням про припинення розподілу електричної енергії. 13 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено припинення надання послуг з розподілу електричної енергії за недопущення уповноважених представників оператора системи до засобу комерційного обліку електричної енергії, що розташований на території споживача (в будинку). Для відновлення електропостачання ОСОБА_1 необхідно звернутись у МОФ АТ «Полтаваобленерго» для узгодження дати надання доступу до вузла обліку електричної енергії та оплатити вартість робіт з відключення та підключення електроустановки (а.с. 69).

Листом від 21 червня 2024 року ОСОБА_1 повідомила АТ «Полтаваобленерго», що вона не створювала і не створює перешкод щодо технічного огляду електролічильника, оскільки не перебувала вдома; чекала на приїзд спеціалістів АТ «Полтаваобленерго» 19 та 20 червня 20204 року; оскільки вони не прибули, ОСОБА_1 чекатиме їх 24, 25 червня 2024 року (а.с. 9, 10).

Лист НКРЕКП від 17 липня 2024 року № 12843/20.3/9-24 містить посилання на нормативні акти, що регулюють взаємовідносини між споживачем та оператором системи розподілу, а також роз`яснення, що для відновлення електроживлення електроустановок за місцем проживання ОСОБА_1 остання має забезпечити представникам АТ «Полтаваобленерго» доступ до своїх електроустановок для проведення перевірки (обстеження) та оплатити на рахунок ОСР вартість робіт з відключення та підключення електроустановок (а.с. 71-72).

У відповідності із завданням № 03092024 від 04 вересня 2024 року електроустановку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було підключено 04 вересня 2024 року (а.с. 85).

При розгляді справи судом першої інстанції також встановлено, що при зверненні до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 зазначила адресу місця свого проживання: АДРЕСА_2 . В той же час до позовної заяви позивачкою було додано скріншоти особистого кабінету за особовим рахунком НОМЕР_1 (а.с. 4-6), копію довідки про споживання електричної енергії та її оплату за вищевказаним особовим рахунком (а.с. 8), в яких її адресою вказано буд. АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою від 01 жовтня 2024 року № 14.3/2927, виданою Миргородською об`єднаною філією АТ «Полтаваобленерго», за адресою: Полтавська обл., с. Попівка, вул. Степанівська, буд. 52 договір про користування електричною енергією ніколи не укладався, особовий рахунок за такою адресою ніколи не відкривався (а.с. 130).

У відповідності з листом НКРЕКП від 22 травня 2024 року № 8924/20.3/9-24 у відповідь на звернення ОСОБА_1 комісія зазначила, що згідно з вимогами Кодексу комерційного обліку електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії оператор системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» має здійснити контрольний огляд засобу комерційного обліку електричної енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 , та провести звірку обсягів спожитої електричної енергії споживачем за спірний період відповідно до фактичних показів засобів комерційного обліку; у разі необхідності провести відповідні коригування нарахувань обсягу та передати оновлені дані електропостачальнику ТОВ «Полтаваобленергозбут», яке має здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії відповідно до отриманих даних (а.с. 70).

При розгляді справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що раніше її домоволодіння мало адресу: АДРЕСА_1 , однак на даний момент йому присвоєно адресу: АДРЕСА_2 . Проте жодних доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем не надано правовстановлюючі документи на домоволодіння, тоді як у заявах і звернення ОСОБА_1 вказує обидві адреси, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність того, що відповідачем зазначено неправильну адресу.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕП) від 14 березня 2018 року № 312.

Згідно з підпунктом 7 пункту 5.2.1 частини 5.2 Розділу V ПРРЕЕ, електропостачальник має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку.

За змістом підпунктів 12, 13 пункту 5.5.5 частини 5.5. Розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору; забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку.

Відповідно до підпункту 1.2.1 пункту 1.2 розділу І ПРРЕЕ, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які надаються відповідно до цих правил, Кодексу системи передачі, Кодексу системи розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до пункту 1.1.1 частини 1.1 Кодекс комерційного обліку електричної енергії визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до вимог розділу 6.1 глави IV Кодексу, власники вузлів обліку, а також суб`єкти (власники), які контролюють електроустановки, об`єкти або окремі елементи об`єкта, територію (приміщення), де встановлені вузли обліку (зокрема споживачі), зобов`язані забезпечити безперешкодний доступ уповноваженим представникам контролюючих органів, операторів системи, електропостачальників, ППКО, власників відповідного обладнання та інших заінтересованих сторін, які мають на це право (зокрема субспоживачів), для проведення контрольного огляду та/або технічної перевірки вузлів обліку, зчитування показів, а також отримання інформації, що зберігається в первинній базі даних лічильників електричної енергії.

При цьому, підпунктом 14 пунктом 1.2.1 частини 1.2 Кодексу встановлено, що вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо).

Згідно з пунктом 6.2.6 розділу 6.2 глави IV Кодексу якщо уповноважені представники ППКО/оператора системи або електропостачальника під час відвідування об`єкта не мали доступу до вузла обліку та ЗВТ користувача системи, вони направляють користувачу системи повідомлення про дату наступного відвідування чи про необхідність самостійно передати покази засобу обліку.

Повідомлення може надаватись користувачу системи поштою рекомендованим листом або в інший спосіб, визначений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Датою отримання повідомлення є дата, підтверджена підписом одержувача та/або дата реєстрації вхідної кореспонденції, зафіксована електронною системою передачі повідомлень, або третій день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, у якому обслуговується одержувач (у разі направлення рекомендованим листом).

Якщо протягом десяти робочих днів (для індивідуальних побутових споживачів протягом двох розрахункових періодів) від дати отримання повідомлення користувач системи без поважних причин не передав покази засобу обліку або не узгодив дату наступного відвідування, та не надав в узгоджену сторонами дату та час уповноваженим представникам ППКО/оператора системи/електропостачальника доступ до свого об`єкта та електроустановок для контрольного огляду, технічної перевірки, виконання інших робіт, які передбачені цим Кодексом, то це вважається недопуском до вузла обліку або ЗВТ та фіксується відповідним актом про недопуск. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для користувача на вчинення цих дій.

Якщо недопуск до вузлів обліку та ЗВТ спричинений умисними діями/бездіяльністю користувача системи, то такий факт фіксується актом про недопуск до вузла обліку одразу.

Пунктом 6.2.7 розділу 6.2 глави IV Кодексу передбачено, що акт про недопуск до вузла обліку вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи, користувач системи, а також представник ВТКО та/або сторони, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол обліку. У разі їх відсутності або відмови підписувати акт про недопуск, в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (за умови посвідчення цієї особи) або більше одного уповноваженого представника оператора системи за умови підтвердження відеозйомкою факту відсутності доступу до вузла обліку та ЗВТ користувача системи.

Відповідно до пункту 6.2.8 розділу 6.2 глави IV Кодексу акт про недопуск до вузла обліку є підставою для припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії користувачу системи у порядку, визначеному пунктом 7.5 розділу VІІ Правил роздрібного ринку та підпунктом 3 пункту 11.5.2 глави 11.5 розділу ХІ Кодексу системи розподілу.

Згідно підпункту 1 пункту 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Тобто, належним підтвердженням факту недопуску оператора системи до приладу обліку є акт про недопуск. При цьому, вимоги до складання та підписання актів про недопуск врегульовані Кодексом комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України)

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано доказів узгодження з позивачем дати проведення перевірки, чи направлення їй повідомлення про дату відвідування.

Разом з цим, позивачем оскаржується сам факт присутності її при відвідуванні уповноваженою особою АТ «Полтавообленерго» домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження її відсутності позивачем надано виписку з медичної карти тварини, у відповідності з якою вона 20 травня 2024 року зверталась до ветеринарної клініки, розташованої в м. Києві, її тварину було проліковано в умовах стаціонару з 20 по 27 травня 2024 року, повторний огляд призначено на 29 травня 2024 року (а.с. 154-155). У виписці клініки від 29 травня 2024 року зазначено про обстеження тварини о 10 год. 53 хв. власник тварини ОСОБА_1 (а.с. 156).

У свою чергу відповідачем надано акт про недопуск до вузла обліку від 29 травня 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 була присутня при виїзді уповноважених осіб але відмовилася від підпису.

Однак, дослідивши вказаний акт на відповідність чинному законодавству, колегія суддів звертає увагу, що він не відповідає умовам дійсності визначеним п. 6.2.7 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, а саме відсутні дані щодо ведення відеозйомки факту відсутності доступу до вузла обліку та ЗВТ користувача системи, копія відеозапису (в разі її наявності) відповідачем не надана. За вказаних обставин акт про недопуск до вузла обліку від 29 травня 2024 року не може вважатися дійсним, оскільки при його складанні не дотримано обов`язкових вимог.

Зважаючи на наведене, враховуючи відсутність даних щодо повідомлення ОСОБА_1 про проведення перевірки вузла обліку, невідповідність акту про недопуск вимогам законодавства та наявність підстав вважати, що позивач не була присутня при відвідуванні уповноваженими особами відповідача домоволодіння, суд апеляційної інстанції вважає недоведеним факт наявності беззаперечних підстав для припинення постачання електричної енергії.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження умисної протиправної поведінки позивача щодо недопускну уповноважених осіб до вузла обліку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що дії АТ «Полтаваобленерго» щодо відключення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , носить протиправний характер та є незаконним.

Разом з цим, надаючи оцінку вимогам позивача щодо відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність доказів розміру матеріальних втрат та недоведеність причинно наслідкового зв`язку.

Так, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження пошкодження холодильника та морозильної камери в наслідок відключення електропостачання, наявність продуктів та їх псування.

При розгляді справи судом 02 жовтня 2024 року позивач в судовому засіданні заявила клопотання про долучення документів, в тому числі докази придбання генератора та ліків, а також зазначила, що компенсація за недовідпущену електричну енергію у подвійному розмірі за період з 13.06.2024 по 04.09.2024 складає 4830 грн.

Надаючи оцінку даним доказами, колегія суддів звертає увагу, що надані ОСОБА_1 докази не підтверджують її позовні вимоги, а за своєю суттю є збільшенням позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Як вбачається з ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 липня 2024 року дана справа розглядалася за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

До закінчення підготовчого засідання жодних клопотань про збільшення позовних вимог, зміну предмету або підстав позову не надходило.

Відповідне письмове клопотання не подавалося і у судовому засіданні 02 жовтня 2024 року.

З протоколу судового засідання в режимі відеоконференції № 3423892 від 02 жовтня 2024 року вбачається, що при розгляді справи вирішувалося клопотання про долучення доказів, а не про збільшення позовних вимог, зміну предмету або підстав позову.

Колегія суддів звертає увагу, що надані в судовому засіданні докази жодним чином не доводять зазначену у позовній заяві матеріальну шкоду.

Більше того, матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 мала нервовий зрив, який викликаний діями відповідача щодо відключення електроенергії та потребував медикаментозного лікування, а також доказів того, що придбання генератор азумовлено припиненням постачання електроенергії та використовувався позивачем, як альтернативне джерело електропостачання для будинку за адрескою: АДРЕСА_1 .

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позовна заява не містить вимоги про стягнення компенсації за невідпущену електричну енергію, тоді як вказане питання є самостійною позовної вимогою, потребує обґрунтування та надання розрахунку. Однак позивачем жодних клопотань та заяв про доповнення чи зміну позовних вимог у порядку статті 49 ЦПК України не подавалося.

Щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 , щодо заподіяння їй моральної шкоди, колегія суддів приймає до увагу факт припинення постачання електричної енергії, що спричинило зміну організації її побуту та завдало душевних переживань.

У свою чергу позивачем не зазначено у чому саме полягає заподіяна їй моральна шкода та не надано відповідних доказів, в тому числі на підтвердження погіршення стану її здоров`я та причинно-наслідкового зв`язку.

Зважаючи на наведене, враховуючи характер спірних правовідносин, тривалість відсутності електропостачання, колегія суддів вважає співмірним та обґрунтованим відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Позов ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково.

Визнати неправомірними та незаконними дії АТ «Полтаваобленерго» по відключенню 13 червня 2024 року її будинку від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В іншій частині в задоволенні позивних вимог відмовити.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та як наслідок часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність здійснити перерозподіл судових витрат з врахуванням пропорційності задоволених вимог.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі статі 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з АТ «Полтаваобленерго» слід стягнути на користь держави судовий збір, що підлягає сплаті за подачу позовної заяви у розмірі 1311,19 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1966,78 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірними та незаконними дії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» по відключенню 13 червня 2024 року будинку від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В іншій частині в задоволенні позивних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь держави судовий збір, що підлягає сплаті за подачу позовної заяви у розмірі 1311,19 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1966,78 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2025 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Г.Л. Карпушин

Л.І. Пилипчук