Справа № 685/229/25
Провадження № 2/685/193/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

27 травня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Медун В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи в ; місцезнаходження: площа Солом`янська, будинок 2, місто Київ, 03035) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним догово ром,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 40 657,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням відповідачкою як позичальницею кредитного договору, проте невиконанням обов`язку з повернення позичених грошових коштів за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019, укладеного з Акціонерним товариством «Альфа-Банк». Отримавши грошові кошти у позику від АТ «Альфа-Банк», відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, чим порушила статті 509, 526 та 1054 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись статтями 530, 1082, 1084 Цивільного кодексу України та на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК ФОРТ»; на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 ТОВ «ФК ФОРТ» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОФ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки, на підставі чого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 у розмірі 40 657,48 грн, з них 31 235,52 грн заборгованості за основною сумою боргу, 8621,96 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області Турчин-Кукаріної І.В. від 19.03.2025 позовну заяву представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишено без руху та надано строк на усунення недоліків заяви.

01.04.2025 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. у строки встановлені судом подав заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19.03.2025.

Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 02.04.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 10:00 год 30.04.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи.

07.04.2025 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

У судове засідання, призначене на 30.04.2025 учасники справи не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили. Надіслана відповідачці копія ухвали суду про відкриття провадження у справі повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У зв`язку з неявкою учасників справи, судове засідання відкладено на 27.05.2025.

16.05.2025 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

У судове засідання, призначене на 27.05.2025, сторони не з`явились, заяв про відкладення судового засідання не подали, відзиву від відповідачки до суду не надійшло. Судова повістка про виклик відповідачки у судове засідання на 27.05.2025 повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом.

З урахуванням позиції Верховного Суду у справі № 752/8103/13-ц від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Окрім цього, із урахуванням поданої заяви позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 27.05.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи.

1. Факт укладення договору кредиту.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Судом встановлено, що 06.12.2019 між АТ «Альфа-Банк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальницею, укладено кредитний договір № 500824817, шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання кредиту (а.с. 9), згідно з якою позичальниця запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, на наступних умовах: споживчий кредит (тип «Кредит готівкою») у розмірі 31 235,52 грн, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за ставкою 23% річних (фіксована ставка). Згідно п. 2 договору, дата повернення кредиту - 09.12.2024.

Кредит було надано ОСОБА_1 для повернення заборгованості за кредитним договором № 482813942 від 20.05.2019 шляхом переказу на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк».

Крім цього, 06.12.2019 ОСОБА_1 було підписано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 9, зворот), яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальниці з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом; а також паспорт споживчого кредиту з умовами кредитування, аналогічними тим, що зазначені у кредитному договорі № 500824817 від 06.12.2019, укладеному між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Зі змісту договору вбачається, що такий договір 06.12.2019 підписано відповідачкою власноручно (а.с. 8,9).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019 між АТ «Альфа-Банк» та позичальницею ОСОБА_1 .

2. Факт отримання грошових коштів у позику.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.

У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з інформацією з відкритих джерел, а саме: з вебсайту АТ «Сенс Банк», у 2022 році було ухвалено рішення про відмову від бренду Альфа-Банк, здійснено зміну юридичного найменування банку на АТ «Сенс Банк» та створено новий бренд Sense Bank.

Факт надання АТ «АЛЬФА-БАНК» позичальниці ОСОБА_1 кредитних коштів відповідно умов кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019 підтверджується копією виписок по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 06.12.2019 по 22.02.2021, виданих АТ «Сенс Банк» 24.12.2024 (а.с. 26-30).

У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. Правом подати відзив відповідачка не скористалася. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази, які б спростовували отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор АТ «Альфа-Банк» зобов`язання перед ОСОБА_1 , взяті на себе за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 31 235,52 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський особовий рахунок відповідачки.

З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідачки повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування.

3. Факт невиконання позичальницею обов`язку з повернення кредиту.

Порядок та строки повернення кредиту визначено в оферті на укладання угоди про надання кредиту № 500824817 від 06.12.2019 (а.с. 9), акцепті пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500824817 від 06.12.2019 (а.с. 7, зворот) та надано у вигляді паспорта споживчого кредиту (а.с. 8), графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 9, зворот), які є невід`ємними частинами договору, підписаного відповідачкою власноручно.

Із виписок по особовим рахункам ОСОБА_1 від 24.12.2024 (а.с. 26-30) вбачається, що в період з 06.12.2019 по 22.02.2021 ОСОБА_1 у різні проміжки часу повертала кредитні кошти, проте припинила сплачувати заборгованість за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем, станом на 22.02.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед кредитодавцем становила 40 657,48 грн (а.с. 31).

За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зауважує, що обрана відповідачкою процесуальна поведінка, у тому числі неявки в судові засідання, неподання заяв по суті справи, неподання у встановлені процесуальні строки доказів унеможливлюють формування у справі висновків про повну або часткову безпідставність позовних вимог.

Належні і допустимі докази виконання позичальницею ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та процентів, у матеріалах справи відсутні.

4. Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора.

У ході дослідження факту права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , суд встановив таке.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача статусу фінансової установи (а.с. 36-37).

Судом встановлено, що 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1 (а.с. 10-14), відповідно до п. 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «боржник») за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору.

Згідно з п. 4.1., 4.2. договору факторингу, права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 243 430 993 (двісті сорок три мільйони чотириста тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 52 копійки (ціна прав вимоги). Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 14 235 001 (чотирнадцять мільйонів двісті тридцять п`ять тисяч одна) гривня 00 копійок, шляхом перерахування на рахунок клієнта IBAN НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Альфа-Банк» до 23.02.2021.

22.02.2021 АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК Форт» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 22.02.2021 до договору факторингу № 1 від 22.02.2021 (а.с. 23), згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору. Загальна кількість переданих боржників становить 10 590.

Як вбачається із платіжного доручення № 35 від 23.02.2021, ТОВ «ФК ФОРТ» перерахувало на рахунок АТ «Альфа-Банк» грошові кошти у сумі 14 235 001 грн, призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 1 від 22.02.2021 (а.с. 24).

До ТОВ «ФК ФОРТ» за договором факторингу № 1 від 22.02.2021 перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 в сумі 40 657,48 грн, з яких: 31 235,52 грн залишок по тілу кредиту; 8621,96 грн залишок по відсотках, 800,00 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями, що підтверджується копією виписки з додатку до договору факторингу № 1 від 22.02.2021 (а.с. 20).

Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 22.02.2021 на підставі договору факторингу № 1 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК ФОРТ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Надалі, 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як фактором, укладено договір факторингу № 01-23-02/21 (а.с. 15-19), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, натомість клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «боржник») за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору.

Згідно з п. 4.1., 4.2. договору факторингу, права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 243 430 993 (двісті сорок три мільйони чотириста тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 52 копійки (ціна прав вимоги). Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 14 235 001 (чотирнадцять мільйонів двісті тридцять п`ять тисяч одна) гривня 00 копійок, шляхом перерахування на рахунок клієнта IBAN НОМЕР_4 , відкритий в АТ «ПУМБ» до 09.03.2021.

Пунктом 2.3. зазначеного вище договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 визначено, що право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору.

Платіжним дорученням № 129 від 23.02.2021 підтверджено перерахування ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок ТОВ «ФК ФОРТ» грошових коштів за право вимоги згідно договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 (а.с. 25).

23.02.2021 ТОВ «ФК Форт» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 23.02.2021 до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 (а.с. 22, зворот), згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору. Загальна кількість переданих боржників становить: 10 590.

До ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за договором факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 в сумі 40 657,48 грн, з яких: 31 235,52 грн залишок по тілу кредиту; 8621,96 грн залишок по відсотках, 800,00 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями, що підтверджується копією виписки з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 (а.с. 21).

Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 23.02.2021 на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від ТОВ «ФК ФОРТ» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено факти укладення кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ; виконання АТ «Альфа-Банк» зобов`язання перед ОСОБА_1 , взятих на себе за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 31 235,52 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський особовий рахунок відповідачки; невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019; переходу на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК ФОРТ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 ; переходу на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 від ТОВ «ФК ФОРТ» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час.

Відповідно до п. 5 паспорта споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, графік платежів: до 29 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 880,55 грн, загальна кількість платежів: 60 (а.с. 8)

Разом з тим, як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 не виконала у встановлений договором строк свого обов`язку із повернення грошових коштів первісному кредитору, отриманих нею за умовами кредитного договору № 500824817 від 06.12.2019, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у розмірі 40 657,48 грн, з яких 31 235,52 грн заборгованості за тілом кредиту та 8621,96 грн заборгованості за нарахованими процентами. Зазначені обставини повністю підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачкою.

На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача 40 657 (сорока тисяч шестиста п`ятдесяти семи) гривень 48 (сорока восьми) копійок, з яких: 31 235 (тридцять одна тисяча двісті тридцять п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 8621 (вісім тисяч шістсот двадцять одна) гривня 96 (дев`яносто шість) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами.

Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.

Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції № 911 від 27.02.2025, становить 3028 грн (а.с. 1), відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки.

Окрім цього, згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

Як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 9200,00 грн, що підтверджено копією платіжної інструкції № 4924 від 01.10.2024 (а.с. 34), копією договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною (а.с. 32-33), копією акта приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 відповідно до договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 (а.с. 33, зворот), відповідно до яких вартість наданих послуг становить 9200,00 грн.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

На підставі наведеного та керуючись статтями 41, 55 Конституції України, статтями 15, 16, 205, 207, 525-530, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1, 1077-1086 Цивільного кодексу України, статтями 1, 13-15, 19 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-84, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 281-289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 500824817 від 06.12.2019 у розмірі 40 657 (сорок тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 48 (сорок вісім) копійок, з яких: 31 235 (тридцять одна тисяча двісті тридцять п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 8621 (вісім тисяч шістсот двадцять одна) гривня 96 (дев`яносто шість) копійок становить заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Теофіпольським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ІКЮО в ; місцезнаходження: площа Солом`янська, будинок 2, місто Київ, 03035).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повне рішення суду складено 27.05.2025.

Головуюча суддя Турчин-Кукаріна І.В.