Справа №705/1147/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи : Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківської районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01.05.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 володіє інформацією про те, що відповідач ОСОБА_2 має намір виїхати з дітьми за кордон для вступу у фіктивний шлюб та подальшому усиновленню дітей особою, яка ухиляється від призову на військову службу у Збройних Силах України, тому просить суд винести ухвалу про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 та її малолітніх дітей.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, вважала його необґрунтованим.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом встановлено, що вимога про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених ст. 151 ЦПК України.

При цьому судом враховано, що хоча заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, однак це не суперечить вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, з огляду на те, що ч. 1 ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно із ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Заявником не доведено і судом не встановлено наявність реальної загрози унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові слід відмовити, тощо.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 та її малолітніх дітей.

При цьому, вказана заява не містить обґрунтованих доводів, що невжиття заходів забезпечення позову у визначений позивачем спосіб може ускладнити ефективний захист прав позивача чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, суд може вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Позивачем не надано суду достатніх та достовірних доказів того, що:

- відповідач дійсно має намір залишити територію України з метою ухилення від виконання можливого рішення суду;

- відсутність обмеження права на виїзд призведе до істотного ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Окрім того, право на свободу пересування, включно з правом залишати територію України, гарантується ст. 33 Конституції України та може бути обмежене виключно на підставах і в порядку, встановлених законом. Обмеження такого права як захід забезпечення позову має бути виключною мірою і застосовується лише за наявності належного обґрунтування та доказів загрози невиконання рішення.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки жодними належними доказами не доведено той факт, що невжиття забезпечення позову шляхом обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 та її малолітніх дітей, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, враховуючи предмет та підстави позову, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що невжиття зазначеного у заяві заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 23 травня 2025 року.

Суддя О.В. Душин