справа № 489/7057/24 провадження №2/489/355/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіріченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

встановив:

У вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Пугаченка С.Ю., звернулася до суду за позовом про поділ майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін, а саме:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 0,0647 га, кадастровий номер: :01:042:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-залишити у власності ОСОБА_2 право власності на частину вказаної земельної ділянки;

-залишити у власності ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на частину вказаної квартири;

-стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору в сумі 4464,31 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 42500,00 грн та витрати, пов`язані з оцінкою нерухомого майна , в розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 19.09.2002 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суд міста Миколаєва від 04.09.2023. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зад час перебування у шлюбі сторони придбали: 17.12.2014 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Титульним власником якої є позивачка; 18.08.2016 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Титульним власником якої є відповідач.

Правовстановлюючі документи на вказане майно знаходяться у відповідача.

Згоди між колишнім подружжям щодо поділу нерухомого майна після розірвання шлюбу не досягнуто й наразі між ними існує спір, оскільки в добровільному порядку домовитися про поділ вказаного спільного майна відповідач відмовляється, а тому позивач скористалася правом на поділ спільного майна в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 14.05.2025, сторони не з`явилися, своїх представників не направили, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача 14.05.2025 надав до суду заяву в якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності та задовільнити позов. Також вказав, що ознайомлений з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, проти задоволення якого заперечує, так як у справі неодноразово відкладалося судове засідання через неявку представника відповідача та відповідач право на надання відзиву не скористався.

Представник відповідача через систему «Електронний суд» 13.05.2025 надав клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість в кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про що надав відповідний доказ.

Суд ознайомившись із клопотанням представника відповідача, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки незважаючи на належне повідомлення відповідача про судовий розгляд, відповідач та його представник жодного разу до суду не з`явилися, а через неодноразово подані представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи судове засідання відкладалося. При цьому, сторона відповідача не скористалася право на надання відзиву на позов. Разом з тим зверталася до суд із клопотанням від 27.03.2025 по долучення до матеріалів справи виписки з карткового рахунку емітованого АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача ОСОБА_2 на підтвердження доводів, викладених в клопотанні, про перерахування за усною домовленістю сторін грошових коштів в рахунок компенсації позивачу частки в спільному майні, сума яких перевищує ціну позову. У зв`язку із цим, представник відповідача в клопотання просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Після закриття підготовчого провадження, дане судове засідання є повторним (раніше відкладалося за клопотанням представника відповідача), тому подальше відкладення розгляду справи при тому, що сторона відповідача крім клопотань про відкладення судового засідання, інших письмових заяв (відзиву, письмових пояснень тощо) щодо суті спору до суду не надала, суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, оскільки це впливає розумність строків її розгляду.

При цьому, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Враховуючи належне повідомлення сторін про судові засідання та їх обізнаність про судовий розгляд, а також те, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, з урахуванням розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та прийняти рішення відповідно до наявних у справі доказів.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 19.09.2002 між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.09.2023 у справі № 489/2681/23.

Під час шлюбу сторонами було придбано наступне нерухоме майно: 17.12.2014 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Титульним власником якої є позивачка; 18.08.2016 земельну ділянку площею 0,0647 га, кадастровий номер: :01:042:0004 за адресою: АДРЕСА_1 . Титульним власником якої є відповідач.

Наведені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №№ 392157010, 392158558 від 23.08.2004.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що спірне нерухоме та рухоме майно було набуто сторонами у власність в період їх шлюбу.

Доказів того, що вказане майно набуте за рахунок особистих коштів одного з подружжя матеріали справи не містять.

Із позову вбачається, що про поділ вказаного майна сторони знеможуть дійти в досудовому порядку, через що позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна.

Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, проведеної ТОВ «Центр оцінки та Консалтингу Нью Вей» 29.08.2024 ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,0647 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 74845,86 грн., що за курсом НБУ станом на дату оцінки складає 1814, 00 дол.США.

Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, проведеної ТОВ «Центр оцінки та Консалтингу Нью Вей» 29.08.2024 ринкова вартість 2-х кімнатної квартири, загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_2 становить 818016 грн., що еквівалентно 19830,00 дол.США.

Таким чином, поділу підлягають два об`єкти спільної сумісної власності сторін, ринкова вартість яких є різною та істотно відрізняється одна від одної, що унеможливлює присудження конкретного майна певній стороні в цілому.

Мотиви суду та застосовані норми права.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).

У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містить доказів оспорювання сторонами поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт.

У зв`язку із цим суд приходить до висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, так як набуте ними в період шлюбу, частки в якому їх є рівними та складають по частки кожного, а тому позовна вимога про поділ майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо наданого представником відповідача доказу про перерахування ОСОБА_2 колишній дружині грошових коштів в рахунок відшкодування вартості її частки в спільному майні, суд вважає виписку банку неналежним доказом, оскільки домовленість сторін про поділ спільного майна подружжя відповідно до частини другої статті 69 СК України договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. У даному випадку, нотаріально посвідченого договору про поділ майна подружжя суду не надано. Крім того, виписка з банківського рахунку відповідача не містить призначення платежів, а позивач не підтвердила факт отримання грошових коштів від відповідача в рахунок компенсації частки в спільному майні.

Так як позов ОСОБА_1 задоволено повністю на підставі положень частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4464,40 грн.

На замовлення позивача була проведена експертна незалежна оцінка спірного нерухомого майна, послуги з якої в сумі 4000,00 грн., як просить в позові позивач просить стягнути з відповідача.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина шоста статті 140 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що представник позивача не надав суду доказів на підтвердження несення витрат на підготовку експертних висновків щодо ринкової вартості спірного майна, а тому правові підстави для їх стягнення з відповідача у суду відсутні.

При розподілі витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частина друга статті 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У позові представник позивача вказав, що позивач має намір понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 42500,00 грн., навівши відповідний розрахунок.

31.03.2025 представник відповідача надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів підтвердження несення позивачем витрат на правничу допомогу, зокрема надав: Договір № 31/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024; Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) від 30.08.2024, згідно якого надано послуги із збору доказів, проведення заходів з оцінки майна, складання адвокатських запитів на суму 7500,00 грн., які прийняті та оплачені клієнтом; Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) від 23.08.2024, згідно якого надано послуги із надання юридичної консультації клієнту по справі, вартість яких склала 5000,00 грн., які прийняті та оплачені клієнтом; Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) від 18.08.2024, згідно якого надано послуги із складання позовної заяви та виготовлення її копій на суму 7500,00 грн. та представництво в суді першої інстанції (подання позовної заяви, прибуття до суду, очікування, участь в судових засіданнях) 15000,00 грн., які прийняті та оплачені клієнтом; квитанції до прибуткового касового ордеру № 3-31/24 від 18.09.2024 про оплату правничої допомоги на суму 30000,00 грн., № 2-31/24 від 30.08.2024 про плату правничої допомоги на суму 7500,00 грн., № 1-31/24 від 23.08.2024 про надання правничої допомоги на суму 5000,00 грн. (всього сплачено позивачем адвокату 42500,00 грн.), докази направлення 31.03.2025 клопотання з додатками представнику відповідача адвокату Ліпатову С.В., який зареєстрований в системі «Електронний суд».

Із наданих суду актів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом позивачу правничих послуг складає 35000,00 грн. (7500,00 грн. + 5000,00 грн. + 7500,00 грн. + 15000,00 грн.). Загальна сум фактично оплачених позивачем правничих послуг, згідно наданих квитанцій, складає 42500,00 грн. (30000,00 грн.+ 7500,00 грн. + 5000,00 грн.).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач та його представник до суду не зверталися.

Враховуючи, що позов в частині поділу майна задоволено повністю, відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позову та значення справи для сторін, а також невідповідність оплати вартості наданих послуг згідно детального опису робіт (наданих послуг), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн., що відповідає детальному опису наданих адвокатом правничих послуг та співмірності розміру витрат на оплату послуг представника складності справи.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 0,0647 га, кадастровий номер: :01:042:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки площею 0,0647 га, кадастровий номер: :01:042:0004, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Залишити у власності ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4464,40 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят гривень 40коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.).

У іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертної оцінки нерухомого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.05.2025.

Суддя І.В.Коваленко