ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2690/21
Провадження № 2/362/86/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.

представника позивача, адвоката Конончук З.В.,

представника відповідача, адвоката Обухова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватне підприємство «Хімтєкс» про стягнення компенсації статутного капіталу, майна та доходів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який подано представником позивача - адвокатом Конончук З.В., до ОСОБА_3 , третя особа - приватне підприємство «Хімтекс» (далі ПП «Хімтекс») про стягнення компенсації статутного капіталу, майна та доходів ПП «Хімтекс».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 лютого 1984 року, що позивач та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

У 1995 році, перебуваючи у шлюбі з позивачем, відповідач зареєстрував ПП «Хімтекс», статутний капітал якого становив 10 грн. Відповідач був та залишається єдиним учасником ПП «Хімтекс».

За інформацією, яка міститься у листі Солом?янської районної у м. Києві державної адміністрації від 31.03.2021 р. №108-3972, 03 березня 2012 року було проведено реєстраційну дію, а саме збільшено статутний капітал ПП «Хімтекс» на 330 000 грн відповідно до рішення власника №3 від 29 лютого 2012 року.

У період формування відповідачем збільшеного статутного капіталу, позивач також працювала, мала постійний заробіток, дохід від ФОП. Відтак, позивач брала участь у формуванні статутного капіталу ПП «Хімтекс», який був сформований відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя.

25 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

З огляду на те, що статутний капітал ПП «Хімтекс» був сформований відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя, позивач має право стягнути з відповідача частину сплаченого статутного капіталу, майна та доходів ПП «Хімтекс».

Посилаючись на викладене та на положення ст. 61 СК України, рішення Конституційного Суду України щодо тлумачення ст. 61 СК України, висновки Верховного Суду, викладені у постановах щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, збільшивши позовні вимоги, позивач просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію статутного капіталу ПП «Хімтекс», що складає 151 500 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 3 854 200 грн як компенсацію вартості всього майна, належного ПП «Хімтекс»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 84 400 грн як компенсацію вартості чистого прибутку ПП «Хімтекс»;

- стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму витрат на професійну правничу допомогу адвокатів у сумі 56 000 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, зазначених у вказаній ухвалі (т.1а.с.82-83).

17 серпня та 29 серпня 2021 року до суду надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими до них матеріалами, подані представником позивача адвокатом Конончук З.В. (т.1а.с.86-100).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.101-102).

24 листопада 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Мічуріною О.В., в якому зазначено, що дійсно, у період з 04 лютого 1984 року по 25 жовтня 2019 року позивач та відповідач перебували. У зв?язку з наявністю великої кількості майна, що перебуває у спільній сумісній власності сторін, у серпні 2021 року відповідач звернувся до Солом?янського районного суду м. Києва з відповідним позовом щодо поділу спільного майна подружжя. 16 червня 1995 року відповідачем створено та зареєстровано ПП «Хімтекс», де він є єдиним учасником та керівником. З наявністю права у позивача на стягнення частини статутного капіталу і майна ПП «Хімтекс» та частини доходу ПП «Хімтекс» відповідач не погоджується та вважає такі вимоги необгрунтованими та, що вони не відповідають нормам цивільного, господарського та сімейного законодавства. Вимога стосовно поділу статутного капіталу підприємства (стягнення статутного капіталу підприємства) не відповідає нормам частин 2, 3 ст. 61 СК України та постанові Пленуму ВСУ №11, де чітко зазначено, що вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. Вимога стосовно поділу майна ПП «Хімтекс» (стягнення майна підприємства) не відповідає нормам ст. ст. 115, 191 ЦК України, ст. 133 ГК України, а також положенням постанови Пленуму ВСУ №11. При цьому Рішення КСУ № 17-рп/2012 не може бути застосоване до даних правовідносин у зв`язку з тим, що власником майна ПП «Хімтекс» є саме підприємство, а не відповідач. Вимога стосовно стягнення вартості чистого прибутку підприємства за результатами діяльності 2019 року не відповідає вимогам ст.15 Закону України «Про господарські товариства», оскільки чистий прибуток є власністю підприємства, а не відповідача як його учасника. Крім того, за результатами 2019 року дивіденди ОСОБА_2 не отримував. З огляду на викладене, відповідач просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача (т.1 а.с.114-119).

07 грудня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, подана представником позивача - адвокатом Конончук З.В. (т.1а.с.160-163).

Цього ж дня від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача - адвокатом Конончук З.В., в якій зазначено, що посилання відповідача на деякі положення ЦК та ГК України не може ставити під сумнів висновки рішення Конституційного Суду України №17-рп/2012, відповідно до якого статутний капітал на майно приватного підприємства є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом є обов?язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Відтак, абсолютним і безперечним є той факт, що статутний капітал та майно ПП «Хімтекс», яке відповідно до ст. 66 ГК України, обліковується на самостійному балансі ПП «Хімтекс» та складає суму у розмірі 7 708 400 грн, є спільною сумісною власністю подружжя. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №128/1690/15-ц. Що стосується доходів від діяльності ПП «Хімтекс» та посилання на відсутність дивідендів, то відсутність дивідендів не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач просить стягнути не частину отриманих дивідендів, а прибутку (доходу), отриманого ПП «Хімтекс» за результатами діяльності у 2019 році. Вважаючи викладені відповідачем у відзиві аргументи необгрунтованими, а підстави для відмови у позові відсутні, посилаючись на викладене, позивач просила позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, задовольнити у повному обсязі (т.1а.с.164-166).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року заяву про збільшення позовних вимог залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, викладених у зазначеній ухвалі (т.1а.с.220-222).

04 травня 2024 року від позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 27 квітня 2023 року, подана представником позивача адвокатом Конончук З.В., в якій позивач просила прийняти заяву про збільшення позовних вимог від 07 грудня 2021 року в даній справі до розгляду із первісною позовною заявою, збільшивши позовні вимоги (т.1 а.с.228-230).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2023 року заяву про збільшення позовних вимог у даній справі визнано неподаною і повернуто позивачу (т.1 а.с.232-233).

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2023 року залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 08 травня 2023 року залишено без змін (т.2 а.с.22-25).

10 жовтня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від 04 жовтня 2023 року, подана представником позивача - адвокатом Конончук З.В. (т.2 а.с.38-39).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у даній справі, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.127-129).

02 грудня 2024 року від позивача до суду надійшли письмові дебати, подані представником позивача - адвокатом Конончук З.В., в яких звертаючи увагу на рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2018 року № 13-р/2018, згідно з яким рішення та висновки, ухвалені даним судом є обов?язковими та остаточними, вважаючи абсолютним і беззаперечний факт того, що статутний капітал та майно ПП «Хімтекс», що складає суму в розмірі 7 708 400 грн, є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на позиції Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №128/1690/15-ц та від 23 січня 2019 року у справі №127/8761/15-ц, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.158-159).

28 березня 2025 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у даній справі, подані представником позивача адвокатом Обуховим В.В., в яких зазначено, що твердження позивача про те, що розмір статутного капіталу ПП «Хімтекс» становить 303 000,00 грн не визнається відповідачем, оскільки зазначений статутний капітал є декларованим, а не реально сформованим, і за весь час існування ПП «Хімтекс» будь-яке спільне майно (рухоме чи нерухоме) до статутного капіталу підприємства не вносилось, позивач не довела належними і допустимими доказами факт внесення спільних коштів подружжя та реального формування статутного капіталу ПП «Хімтекс», і такі докази відсутні, отже вимога позивача про компенсацію частини статутного капіталу ПП «Хімтекс», що за її міркуванням складає 151 500,00 грн задоволенню не підлягає. Крім того, зазначено, що слід враховувати, що ПП «Хімтекс» є господарським товариством і право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю). Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18. У разі внесення одним із подружжям як вкладу у статутний капітал товариства коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Таким чином, позивач може вимагати виплати їй вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначеному на дату пред?явлення позовних вимог. Такий висновок узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №760/20948/16. Позивач таких вимог як виплату їй вартості частки у статутному капіталі ПП «Хімтекс» не заявляла, а звернулась з вимогами про виплату їй компенсації частини статутного капіталу ПП «Хімтекс», отже позивач обрала неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові. Щодо вимог про стягнення як компенсації вартості всього майна ПП «Хімтекс», то з огляду на те, що до статутного капіталу ПП «Хімтекс» рухоме чи нерухоме майно як вклад його учасника відповідача не вносилось, а тому позивач не має права на компенсацію вартості всього майна, належного ПП «Хімтекс», і відповідні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення компенсації вартості чистого прибутку ПП «Хімтекс» також є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки власником ПП «Хімтекс» не приймалось рішення про виплату дивідендів та відповідач не отримував прибуток у вигляді дивідендів, а тому позивач не має права на компенсацію вартості чистого прибутку ПП «Хімтекс», яке належить виключно цьому підприємству. Крім того, доведено до відома суд, що відповідачем будуть понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн, про що відповідні докази будуть надані у строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України. У зв?язку з викладеним відповідач просив в задоволенні позову відмовити (т.2 а.с.169-189).

Представник позивача адвокат Конончук З.В. просила збільшені позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача адвокат Обухов В.В. просив у задоволенні позову відмовити (т.2 а.с.65).

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив на позовну заяву відповідача, відповідь на відзив позивача, клопотання, заяви, пояснення сторін, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 04 лютого 1984 року Бабушкінським відділом запису актів цивільного стану м. Дніпропетровська між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується копіями паспортів сторін, і ними визнається та не оспорюється (т.1 а.с.20, 23).

Згідно з копії інформації про юридичну особу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) та копії листа Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації від 31 березня 2021 року №108-3972, 16 червня 1995 році ОСОБА_2 зареєстрував ПП «Хімтекс», статутний капітал якого становив 10 грн. Засновником юридичної особи ПП «Хімтекс» та його керівником є ОСОБА_2 . До видів діяльності ПП «Хімтекс» відноситься неспеціалізована оптова торгівля (основна), та інші. 03 березня 2012 року в ЄДР проведено реєстраційну дію «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», яка пов`язана зі зміною розміру статутного капіталу, а саме збільшено статутний капітал на 303 000,00 грн відповідно до рішення власника № 3 від 29.02.2012 (т.1 а.с.27-34).

Як вбачається з листа Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 31 березня 2021 року №108-3972 відомості щодо сплати статутного капіталу відсутні в реєстраційній справі, оскільки подання документів щодо сплати статутного капіталу законодавством не передбачено (т.1 а.с. 32-34).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 25 жовтня 2019 року, Серія НОМЕР_1 , виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 25 жовтня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що складно відповідний актовий запис №185 (т.1 а.с.26).

Частиною третьою статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Отже, юридичній особі може належати майно на праві власності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тому засновники (учасники) наділяють юридичну особу майном, на яке вона набуває право власності.

При визначенні виду підприємницького товариства, до якого належить ПП «Хімтекс», необхідно виходити з того, що ПП «Хімтекс» створено для ведення підприємницької діяльності, але не виключно, неспеціалізованої оптової торгівлі як основний вид діяльності, має статутний капітал, отже фактично є господарським товариством (товариством з обмеженою відповідальністю).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про кооперацію» джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» джерелами формування майна сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського кооперативного об`єднання є, зокрема, вступні внески та вклади (у тому числі додаткові вклади), членські та цільові внески його членів.

Виходячи з аналізу наведених положень законодавства, право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Право власності на майно, передане кооперативу як вступні, членські, цільові внески, вклади його членів тощо належить кооперативу, а не його членам. Тому майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18.

Відповідно до частини 8 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Крім того, 10 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №760/20948/16-ц, відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованих у постановах від 3 липня 2013 року у справі № 6-61цс13, від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 3 червня 2015 року у справі № 6-38цс15та сформулювала висновок про те, що в разі внесення одним із подружжя як вкладу в статутний капітал товариства коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства, набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі спільного сумісного майна подружжя набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог.

Також, у постанові від 1 травня 2024 року у справі №334/9558/15 Касаційний цивільний суд, застосувавши наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, виснував, що інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі спільного сумісного майна подружжя, набуває право вимагати виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Згідно із вимогами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статтями 12 та 81 ЦПК України також встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

У даній справі, позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача (колишнього подружжя) на її користь компенсації статутного капіталу ПП «Хімтекс», що складає на думку позивача, 151 500 грн, посилаючись на те, що статутний капітал ПП «Хімтекс» становить 330 000,00 грн відповідно до рішення власника №3 від 29 лютого 2012 року та, що він був сформований відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя.

Вимоги про виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог, позивач не заявляла.

Належних і допустимих доказів, які б свідчили про внесення (сплати) до статутного (складеного) капіталу ПП «Хімтекс» відповідачем 303 000,00 грн, з яких 151 500 грн як компенсації статутного капіталу ПП «Хімтекс» позивач просить стягнути з відповідача (колишнього подружжя)на її користь, як і доказів того, що грошові кошти за рахунок яких був сформований статутний (складений) капітал ПП «Хімтекс» були спільною сумісною власністю подружжя, матеріали справи не містять.

За таких обставин, виходячи з вищенаведених норм матеріального права, з врахуванням вищенаведених висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача (колишнього подружжя) на користь позивача компенсації статутного капіталу ПП «Хімтекс», що складає 151 500 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача (колишнього подружжя) 3 854 200 грн як компенсації вартості всього майна, належного ПП «Хімтекс» та 84 400 грн як компенсації вартості чистого прибутку ПП «Хімтекс» суд виходить з наступного.

За змістом статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання.

Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Такого жвисновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2021 року в справі № 607/6271/17.

У постанові від 29 червня 2021 року в справі № 916/2813/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з моменту внесення грошових коштів чи іншого майна як вкладу таке майно належить на праві власності самому товариству, і воно втрачає ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-61цс13, з якими Велика Палата Верховного Суду погоджується.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду не вбачає суперечностей між позиціями Верховного Суду (Верховного Суду України) та Конституційного Суду України щодо правового режиму спільного майна подружжя, за рахунок якого утворилося майно приватного підприємства.

Для того щоб визнати майно приватного підприємства об`єктом спільної сумісної власності подружжя, необхідно довести факт, що статутний капітал та майно приватного підприємства сформовані за рахунок спільної власності подружжя. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду № 404/1081/17 від 04 вересня 2019 року.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази внесення до статутного фонду ПП «Хімтекс» майна, яке вважається спільним сумісним майном подружжя.

Оскільки позивач не надала доказів внесення до статутного фонду підприємства, майна, яке вважається спільним сумісним майном подружжя, і матеріали справи таких доказів не містять, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача (колишнього подружжя) 3 854 200 грн як компенсації вартості всього майна, належного ПП «Хімтекс» та відповідно 84 400 грн як компенсації вартості чистого прибутку ПП «Хімтекс» не підлягає задоволенню.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (стаття 264 ЦПК України).

Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до статті 141 ЦПК України.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача та стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 60, 61, 63, 70 СК України, статтями 16, 91, 96, 115 ЦК України, статтями 2, 4, 10-12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватне підприємство «Хімтєкс» про стягнення компенсації статутного капіталу, майна та доходів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко