Справа № 697/482/25
Провадження № 2/697/481/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісникн Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаська область цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ТОВ Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 13.06.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 13.06.2024-100000460. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 11000,00 грн строком на 210 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 08.01.2025 утворилась заборгованість в розмірі 41800,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн, по процентах в розмірі 23100,00 грн, комісії 2200,00, неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5500,00 грн, чим порушуються права позивача. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №13.06.2024-100000460 від 13.06.2024 у розмірі 41800,00 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Зачепіло З.Я.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, 18.03.2025 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, просить у позові відмовити. Свої доводи представник відповідача обгрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів. Лист від імені ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не може слугувати доказом переказу коштів, не містить відмітки про час прийняття та виконання банком, повного номеру картки, з чого можна встановити про перерахування коштів саме на рахунок відповідача. Розрахунок заборгованості складений самим позивачем без первинних документів та не містить жодного підтвердження господарської операції. По ньому неможливо вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену і який порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони нараховані. Виписки по рахунках або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Не підлягає стягненню також комісія пов`язаної з наданням кредиту. Також на період дії воєнного стану боржники звільняються від оплати відсотків та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до паспорту споживчого кредиту загальна вартість по кредиту становить 31373,95 грн, проте позивач вимагає 41800,00 грн. З огляду на викладене позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги, тому позов є необгрунтованим.

25.03.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент та його реквізити, тому надати повні відомості про картковий рахунок позичальника позивач не може. На підтвердження перерахування кредитних коштів Відповідачу позивач надав квитанцію. Нарахування відсотків та комісії приведено відповідно до умов кредитного договору. Детальний розрахунок заборгованості із зазначенням строку нарахування процентів та їх суми додано до відповіді на відзив. Сторони є вільними у виборі контрагента та визначення умов договору відповідно до законодавства. Відповідач ознайомлений з умовами договору під час підписання оферти та прийняв її умови. Представник позивача також зазначає, що відзив на позовну заяву підписано особою, яка не має права представляти інтереси відповідача в суді, оскільки відповідно до ордеру №1449940, який додано на підтвердження повноваження адвоката, Яворський Я.М. уповноважив адвоката Зачепіло З.Я.на представництво його інтересів у ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з цим представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, відзив на позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

01.04.2025 від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позову відмовити. Заперечення обґрунтовує тим, що позивач у відповіді на відзив відзначає дані іншої людини - Щипки В.В., хоча відповідачем за справою є ОСОБА_1 . Тобто позивач вказує, що рахунок, на який перераховані кошти по тілу кредиту, належать зовсім іншій особі. В матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу, відсутні первинні документи. Лист від імені ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» не є доказом переказу коштів. Позивач вказує на договір між ним та КБ «Приватбанк», про який взагалі не було мови та про який не зазначено в тому листі, який надають на підтвердження перерахування коштів. Незрозумілим є відношення ТОВ «Універсальні Платіжні Системи ТОВ УПР та АТ КБ «ПриватБанк» до цієї справи. Документ, поданий позивачем в якості доказу перерахування кредитних коштів в сумі 11000 грн на рахунок відповідача, не є належним доказом. Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку. Номер платіжної картки в паспорті кредитного договору частково зашифрований, банківські реквізити позичальника є невизначеними, доказів, які б підтверджували отримання кредитних коштів відповідачем, не надано. Позивач враховує комісію та неустойку, не обґрунтовуючи їх нарахування. Розрахунок є документом, що складений самим позивачем, тому інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягнення якої наполягає позивач. Виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором у разі, якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Вимога про стягнення комісії та неустойки є не обґрунтована, а надані докази недостатніми для обґрунтування позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судові засідання, які призначалися неодноразово, не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, оскільки це не відповідатиме завданням та принципам цивільного судочинства. Крім того, розгляд справи без участі сторін не порушує їхніх прав та інтересів, оскільки суд сприяв сторонам у їх реалізації, ними були подані заяви по суті спору, які прийняті судом.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, враховуючи доводи та заперечення сторін, судом встановлено наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ст. 60, 62, 64 ЦПК України, суд встановив, що представники позивача та відповідача є повноважними представляти інтереси сторін у Канівському міськрайонному суді Черкаської області, оскільки їх повноваження підтверджені відповідними документами.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 13.06.2024, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та комісію.

Згідно п.3.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 13.06.2024, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредитна лінія; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

13.06.2024 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е822 підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 13.06.2024.

Згідно вказаної Заявки: кредитор ТОВ «Споживчий центр»; позичальник ОСОБА_1 ; відповідно до умов кредитного договору №13.06.2024-100000460 від 13.06.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту 12000 гривень 00 копійок; строк, на який надається кредит 120 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 08.01.2025; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом; розрахунок денної процентної ставки 0,88 % (20373,95/11000/210 х100%; комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 2200,00 грн; неустойки 110,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Крім того, у вказаній заяві зазначено, що позичальник підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №№13.06.2024-100000460 від 13.06.2024 з якими попередньо уважно ознайомився.

Умови кредитного договору також погоджені сторонами у паспорту споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А822.

Відповідно до довідки від 19.03.2025 № 19.03/25-4 за даними системи ТОВ «Стандарт-Мобайл» на номер абонента НОМЕР_1 було доставлено SMS-повідомлення 13.06.2024 о 09:10:09 з текстом «Код підтвердження: А822 Е822».

Відповідно до Листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ УПР від 11.02.2025 № 60-1102 успішно було перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 13.06.2024 на суму 11000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 423853427, призначення платежу: видача за договором кредиту №13.06.2024-100000460.

Із листів АТ «Універсал Банк» від 23.04.2025 № БТ/3598 та 29.04.2025 № БТ/Е-3740 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) Банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 .

З виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за 13.06.2024 встановлено, що власником картки є ОСОБА_1 . Також відповідно до виписки 13.06.2024 на вказану картку було зараховано 11000,00 грн та цього ж дня здійснювалися транзакції, пов`язані з придбанням товарів та послуг.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.06.2024-100000460 від 13.06.2024, заборгованість ОСОБА_1 за даним кредитним договором складає 41800,00 грн, з яких: 11000,00 грн основний борг; 23100,00 грн процентів; 2200,00 грн комісії, 5500,00 грн неустойки.

При цьому, доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр», матеріали справи не містять.

З огляду викладене суд вважає аргументи представника відповідача щодо відсутності первинних документів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 11000,00 грн неспроможними, оскільки суд оцінивши кожен доказ на їх належність та допустимість, а сукупність доказів на їх достатність, дійшов висновку, що позивач довів обгрунтованість позовних вимог до ОСОБА_1 в частині стягнення тіла кредиту на суму 11000,00 грн та процентів в розмірі 23100,00 грн, на загальну суму 34100,00 грн.

Відповідач та представник відповідача свого розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором не надали. Представник відповідача, посилаючись на паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого загальна вартість по кредиту становить 31373,95 грн, стверджує, що нарахування більшої суми ніж ця є неправомірним.

Суд відхиляє такі доводи представника відповідача, оскільки загальна вартість кредиту визначена сторонами у паспорті споживчого кредиту, не враховувала прострочення позичальником сплати чергових платежів.

Аргументи представника відповідача щодо зазначення позивачем у тексті заяви по суті найменування інших осіб, ніж тих, яких стосуються правовідносини, не впливають на вирішення спору, оскільки описки в цих документах не змінюють обставин справи, які встановив суд на підставі доказів.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При укладенні кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами. В заявці на його укладення сторони узгодили графік платежів із визначенням розмірів платежів, строків їх сплати, в тому числі процентів. На думку суду, вказані умови є чіткими і зрозумілими для споживача. У зв`язку з цим, враховуючи принцип свободи договору, закріплений у ст. 627 ЦК України, предмет та мету кредитного договору, процентів за кредитним договором, визначені у ст. 1054, 1056-1 ЦК України, суд вважає, що підстави для зменшення розміру процентів, узгоджених сторонами кредитного договору, відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки та має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн, по процентах в розмірі 23100,00 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами на загальну суму 34100,00 грн підлягають задоволенню.

Водночас суд вважає обгрунтованими заперечення представника відповідача щодо неправомірності вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 комісії та неустойки.

Суд вважає, що позовна вимога про стягнення комісії не підлягає задоволенню, оскільки у Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію в сумі 2200,00 грн без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає.

Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача також неустойку з сумі 5500,00 грн, посилаючись на п.9.1. кредитного договору, відповідно до якого сторони узгодили розмір неустойки 110,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Суд зауважує, що тлумачення змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено саме відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором.

У даній справі неустойку в сумі 5500,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що заперечення представника відповідача щодо стягнення з ОСОБА_1 комісії та неустойки є обгрунтованими, а тому у задоволення позову в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №СЦ00005780 від 27.02.2025, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на 81,58 %, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1976,19 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №13.06.2024-100000460 від 13.06.2024 заборгованість в сумі 34100 (тридцять чотири тисячі сто) гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості по процентам у сумі 23100 ( двадцять три тисячі сто) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1976 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят шість) гривень 19 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Головуючий Л . О . Колісник