Провадження № 22-ц/4808/621/25
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Максюти І.О., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Польської М.В., ухвалене 19 лютого 2025 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 20 лютого 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 27 вересня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики №4639739, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника. Згідно умов договору відповідач ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщеними на сайті кредитодавця, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується виконувати. 14 червня 2021 року між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторину №14/06/21. На підставі реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 21 280,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 16 280,00 грн за відсотками.

Аналогічно відповідно до укладених договорів факторингу позивач отримав право грошової вимоги до відповідача також за іншими договорами, зокрема:

за договором позики №76245553 від 19 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , в розмірі 46 000,00 грн, з яких 11 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 34 500,00 грн за відсотками;

за кредитним договором №22973-09/2023 від 18 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 , в розмірі 99 375,00 грн, з яких 15000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 84 375,00 сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №03138-10/2023 від 09 жовтня 2023 року, укладеним між ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем, в розмірі 13 575,00 грн з яких 3 000,00 грн основна сума боргу та 10 575,00 грн заборгованість за відсотками;

за договором позики №6141706 від 12 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , в розмірі 52 184,50 грн, з яких 15 672,94 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 511,56 грн сума заборгованості за відсотками.

Позивач посилався на те, що відповідно до зазначених договорів сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надається кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких договорів на відповідних умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З метою досудового врегулювання спору у зв`язку з істотним порушенням умов кредитних договорів позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості. Проте, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні попередніх кредиторів.

За наведених обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства кредитну заборгованість в розмірі 232 414,50 грн.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість

за договором позики №4639739 в розмірі 21 280,00 грн,

за договором позики №76245553 в розмірі 46 000,00 грн,

за кредитним договором №03138-10/2023 в розмірі 13 575,00 грн,

за договором позики №64,50 грн,

а всього 133 039,50 грн. При цьому позивач зазначив, що ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за кредитним договором №22973-09/2023, укладеним з ТОВ «Аванс Кредит» 18 вересня 2023 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ««ЄАПБ» заборгованість:

за договором позики №4639739 від 27.09.2023 в розмірі 21280,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16280 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №76245553 від 19.09.2023 в розмірі 46000,00, з яких 11 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 500грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №03138-10/2023 від 09.10.2023 в розмірі 13575,00 грн, з яких 3000 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 575 грн - сума заборгованості за відсотками;

за договором позики №6141706 від 12.09.2023р. в розмірі 38 097 94 коп, з яких 15672,94 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 22425,00 грн - сума заборгованості за відсотками, що в загальному розмірі становить 118 952,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1784, 25 грн.

В решті задоволення вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає, що суд не звернув увагу, що договір факторингу №14/06/21 між ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений 14.06.2021, тоді як кредитний договір №4639739 був укладений 27.09.2023 та кредитний договір №76245553 укладений 19.09.2023, тобто після відступлення права вимоги. Разом з тим відступлення права вимоги може здійснюватись відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав. Реєстри боржників про набуття позивачем права вимоги не можуть свідчити про набуття права вимоги до ОСОБА_1 . Крім того, позивач не надав доказів здійснення платежу за договором факторингу щодо викуплених кредитних зобов`язань. Отже, на думку представника скаржника, в його довірителя відсутній обов`язок сплачувати позивачу кредитну заборгованість за кредитними договорами, укладеними з іншими кредитодавцями.

Також посилається на те, що заявлені позивачем суми процентів не ґрунтуються на умовах договорів і наданих розрахунках. Вказує, що розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, відтак не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Натомість позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Більше того, нарахування відсотків було здійснено з порушенням тридцятиденного строку, визначеного договором та погодженого сторонами, а сума відсотків істотно перевищує суми основного боргу.

Вказує, що позивач не надав суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень та виписок по картковому рахунку, належним чином проведеного розрахунку заборгованості. Натомість надані позивачем розрахунки не є належними доказами фактичного отримання коштів відповідачем або здійснення розрахункових операцій в його інтересах та не підтверджують право вимоги.

Також посилається на те, що суд не врахував норми ч.15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Так, ОСОБА_1 є особою, яка брала участь у бойових діях, що підтверджується посвідченням та довідками про те, що він з 02.06.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_1 в складі зведеного загону Головного управління Національної поліції у Волинській області брав участь у виконанні бойових завдань із забезпечення дотримання режиму державного кордону.

Відтак, погоджується у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №6141706 від 12.09.2023, зокрема тіла в розмірі 15 672,94 грн та відсотків у розмірі 22 425,00 грн, а в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів отримання ним кредитних коштів від первісних кредиторів, оскільки факт їх надання підтверджується наявними в матеріалах справи кредитними договорами, які є дійсними в силу приписів статті 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначених договорів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності відповідач не заявляв.

Вказує, що надані розрахунки заборгованості по договорах позики є чіткими, зрозумілими та узгоджуються з умовами кредитних договорів.

Також вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо непідтвердженості переходу права вимоги заборгованості за договорами факторингу, оскільки зазначені договори не були оскаржені у встановленому законом порядку, є чинними та тягнуть за собою правові наслідки у вигляді переходу права вимоги.

Крім того, зазначає, що відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому зазначений закон не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки позивач не заявляв вимог про стягнення пені чи штрафних санкцій.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. На електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що погоджується з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №6141706 від 12.09.2023, зокрема тіла в розмірі 15 672,94 грн та відсотків у розмірі 22 425,00 грн. Разом з тим просив в іншій частині позовних вимог відмовити.

З огляду на межі оскарження рішення суду переглядається в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості:

за договором позики №4639739 від 27.09.2023 в розмірі 21280,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 280,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №76245553 від 19.09.2023 в розмірі 46000,00, з яких 11 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №03138-10/2023 від 09.10.2023 в розмірі 13575,00 грн, з яких 3000 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 575 грн - сума заборгованості за відсотками;

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення в оскарженій частині відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з умовами кредитних договорів №4639739 від 27 вересня 2023 року, №76245553 від 19 вересня 2023 року, №03138-10/2023 від 09 жовтня 2023 року, №6141706 від 12 вересня 2023 року позичальник зобов`язувався погасити кредити, сплачувати відсотки за їх користування та інші платежі за цими договорами щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цими договорами та відповідно до графіку платежів. Суд вважав, що сторонами зазначених вище кредитних договорів було дотримано усіх вимог законодавства, тому договори вважаються укладеними та підлягають виконанню обома сторонами. Оскільки відповідач в порушення вимог кредитних договорів не виконав взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги за зазначеними кредитними договорами, суд прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 118 952, 94 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проте, перевіряючи розрахунок відсотків за договором № 6141706 від 12.09.2023 суд звернув увагу, що відсотки нараховані попереднім кредитором та позивачем визначені станом на 31.07.2024, хоча строк договору погоджений сторонами до 01.12.2023. Отже, стягнення заборгованості за цією частиною позовних вимог має здійснюватися в межах основної суми боргу в розмірі 15 672,94 грн та відсотків за договором позики у розмірі 22 425,00 грнзамість заявлених 36 511,56грн.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погоджується.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно достатті 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 27.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено Договір позики №4639739, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн, на строк до 27.10.2023, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.11-13 т.1). Даний Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом.

Згідно Договору факторингу № 14/06-21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 15-16 т.1).

Відповідно до Додаткових угод № 2 та № 20 до Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладених 28 липня 2021 року та 27 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», разом - сторони погодили внести зміни до Договору факторингу № 14/06/21 (а.с 17-18 т.1).

Як вбачається з Акту прийому - передачі Реєстру боржників № 19 від 27 лютого 2024 року за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв Реєстр боржників № 19 кількістю 8053, після чого, з урахування пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 19 т.1).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 19 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сформованого 27 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», в списку боржників вказаний ОСОБА_1 , номер Договору позики №4639739, сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000.00 гривень, сума заборгованості за відсотками за період з 27.09.2023р. по 25.01.2023р. - 16 280 гривень, сума заборгованості разом 21 280 гривень (а.с. 20).

Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4639739 від 27.09.2023 року за період з 27.09.2023 по 25.01.2024р., боржником ОСОБА_1 , станом на 31.07.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 21 280 гривень (а.с. 21, 219-224 т.1).

Колегія підтверджує обґрунтованість висновку суду, що нараховані відсотки в сумі 16 280,00 грн відповідають умовам кредитного договору зі строком дії 120 днів та процентною ставкою 3%, а отже, вимога про стягнення цієї заборгованості є правомірною.

Посилання апеляційної скарги на те, що перехід права вимоги за договором факторингу не відбувся, оскільки він укладений раніше кредитного договору, колегія відхиляє, оскільки договором Договору факторингу № 14/06-21 від 14 червня 2021 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних реєстрах прав вимоги.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно положень ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання.

19.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 76245553, за яким позикодавець зобов`язався передати позичальнику 11500 грн на 30 днів шляхом перерахування на його банківський рахунок, а позичальник зобов`язався повернути цю суму до 18.10.2023 та сплатити проценти за фіксованою ставкою 2.5% на день (за прострочення - 2.70% на день, пеня - 2.70% на день), орієнтовна реальна річна ставка становила 114432.08%, а загальна вартість позики - 20125.00 грн (а.с. 22-25 т.1). Даний Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом.

Згідно Договору факторингу № 14/06-21 від 14 червня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору .

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 20 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сформованого 20 березня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», в списку боржників вказаний ОСОБА_1 , номер Договору позики №76245553, сума заборгованості за основною сумою боргу 11500 гривень, сума заборгованості за відсотками 34500 гривень, сума заборгованості разом 46000 гривень (а.с. 28).

Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 76245553 від 19.09.2023 року за період з 20.03.2024 по 16.01.2024, сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», боржник ОСОБА_1 , станом на 31.07.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 46000 гривень (а.с. 29,215-218 т.1).

Колегія вважає, що враховуючи строк дії кредитного договору 120 днів, обов`язок щодо погашення боргу по тілу та відсотках в розмірі 2,5% в день, позовна вимога в частині щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 76245553 від 19.09.2023 року за період з 20.03.2024 по 16.01.2024, сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», з ОСОБА_1 в сумі 46000 гривень, з яких 11 500,00 грн заборгованості за тілом кредиту і 34 500,00 за відсотками, є обгрунтованою.

Також матеріалами справи підтверджується, що 09 жовтня 2023 року між ТОВ - «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 03138-10/2023 (а.с.53-62 т.1), за умовами якого товариство зобов`язувалось передати клієнту у кредит грошові кошти у сумі 3000,00грн на строк 360 днів до 02.10.2024р. з процентною ставкою 2.5% в день.

В подальшому, 26.02.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 26022024, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.63-70). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26022024 від 26.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13575грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10575 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00грн. - сума заборгованості за пенею.

Згідно Розрахунку заборгованості сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», боржник ОСОБА_1 , станом на 31.07.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості за період з 19.10.2023р. по 25.02.2024р. складає 13575 гривень, з яких 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 10 500,00 грн за відсотками (а.с. 67, 226-229 т.1). Строк завершення дії договору ще не настав, однак кредитор скористався правом стягнення заборгованості на час укладення факторингу. Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовна вимога в цій частині щодо стягнення заборгованості станом на 31.07.2024. за період з 19.10.2023р. по 25.02.2024р. у сумі 13575 гривень є обґрунтованою.

Вищевказані кредитні договори укладені між відповідачем та відповідними фінансовими установами, кожен із них містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростував, тому у суду були наявні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь позивача у визначеному банком розмірі.

Колегія відхиляє доводи скаржника про те, що він як учасник бойових дій не повинен сплачувати відсотки під час йго перебування в зоні ведення бойових дій.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач уклав кредитні договори 12.09.2023, 19.09.2023, 27.09.2023, тобто після його відрядження у 2022 році та до відрядження у 2024 році. При укладенні цих договорів у 2023 році відповідач не надав кредитору жодних документів для врахування обставин та можливого перегляду умов договору на його користь. Нарахування відсотків здійснювалися в межах визначених договорами строків: за першим договором з 27.09.2023 по 25.01.2024, за другим - з 20.03.2024 по 16.01.2024, за третім - з 19.10.2023 по 25.02.2024. У період перебування відповідача в зоні бойових дій нарахування відсотків позивачем не проводилося, пеня та штрафні санкції також не застосовувалися.

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. А тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: І.О. Максюта

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2025 року