Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2319/13
Провадження № 4-с/945/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Кінек Г.О. під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві скаргу АТ «Укрсиббанк» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 та державний виконавець Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ювченко Олександр Андрійович, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ювченко Олександр Андрійович щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2023 у ВП № 44979992.

Посилаючись на те, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.02.2014 року по справі № 480/2319/13-ц позов АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.05.2008 року в сумі 11687,64 дол. США, що еквівалентно 93419 грн. та судовий збір у розмірі 934 грн. 19 коп.На примусовому виконанні в Миколаївському ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м.Одеса) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 480/2319/13-ц, виданого 26.06.2014 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23,05.2008 року в сумі 11687,64 дол. США, що еквівалентно 93419 грн. та судовий збір у розмірі 934 грн. 19 коп. 08.10.2014року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44979992. Представник стягувача, неодноразово, звертався до Миколаївського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м. Одеса) із клопотаннями щодо повідомлення про стан виконання виконавчого документу. Згідно відповіді № 28.29/36736 від 09.05.2023 року надано наступну інформацію:виконавче провадження № 44979992 з примусового виконання виконавчого листа № 480/2319/13-ц, виданого 26.06.2014 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.05.2008 року в сумі 11687,64 дол. США, що еквівалентно 93419 грн, та судовий збір у розмірі 934 грн. 19 коп. 27.03.2023 року закінчено державним виконавцем Миколаївського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м. Одеса) (після реорганізації - Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ювченко Олександром Андрійовичем на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» тобто фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Разом з відповіддю на запит надано постанову про закінчення виконавчого провадження № 44979992 від 27.03.2023 року. Однак, погашення гривневого еквіваленту заборгованості, який розраховано станом на дату ухвалення рішення, не може вважатись повним фактичним виконанням рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки це суперечить положенням ч.2 ст. 533 ЦК України. АТ «УкрСиббанк» вважає дії державного виконавця необгрунтованими та такими, що порушують права та законні інтереси стягувача з наступних підстав. Ухвалюючи рішення у справі Миколаївський районний суд Миколаївської області визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. АТ «УКРСИББАНК» вважає, що рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.02.2014 року по справі № 480/2319/13-ц в повному обсязі не виконано, адже, в порядку примусового виконання виконавчого провадження № 44979992 на рахунок АТ «УКРСИББАНК» надійшли кошти в загальній сумі 2963,44 дол. США та 934.19 грн. в рахунок погашення судових витрат. Отже, залишок боргу складає 8724,20 долари США 20 центів. Таким чином, стягнута з ОСОБА_1 сума лише частково покриває загальну заборгованість перед АТ «УКРСИББАНК» стягнуту за рішенням суду і в даному випадку залишається невиконаним рішення суду на суму 8724,20 долари США 20 центів. Таким чином, дії державного виконавця Миколаївського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м. Одеса) (після реорганізації - Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) Ювченко Олександра Андрійовича, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 44979992 від 27.03.2023 року є неправомірними, оскільки судове рішення про стягнення грошових коштів фактично не було виконане і цим порушені права АТ «УКРСИББАНК», як стягувана. Постанова про закінчення виконавчого провадження № 44979992 від 27.03.2023 року є незаконною та такою, що порушусь права та законні інтереси стягувана.

У судове засідання представник заявника не з`явився,при цьому подав заяву про розгляд скарги без його участі та наполягав на задоволенні скарги в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та державний виконавець Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ювченко Олександр Андрійовичу судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка у судове засідання стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши доводи викладені у скарзі та додані до неї матеріали, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Згідно частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно частинами першою, третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім цього, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі 480/2319/13 від 17.02.2014 року, позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено, вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.05.2008року в сумі 11687,64 дол.США, що еквівалентно 93419грн.32коп. та судовий збір у розмірі 934грн.19коп.

За вищевказаним судовим рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17.02.2014 року видано виконавчий лист № 480/2319/13 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк який у подальшому було пред`явлено до примусового виконання.

Представником АТ «Укрсиббанк» до управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було направлено запит щодо надання інформації про стан примусового виконання за виконавчим провадженням.

АТ «УкрСиббанк», було надіслано відповідь на запит датований 11.12.2023 та підписаний начальником відділу Інною Черновою. У відповіді було зазначено, що на виконанні у Миколаївському ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) у період з 08.10.2014 по 27.03.2023року перебувало виконавче провадження № 44979992 з виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.06.2014 №480/2319/13 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором в сумі 11687дол.США,що еквівалентно 93419,32грн. та судовий збір у розмірі 934,19.

27.03.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 7 наказу Міністерства юстиції України від 10.03.2023 №930/5 «Про відділи державної виконавчої служби у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),Миколаївський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) реорганізовано шляхом приєднання до Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Отже у виконавчому листі міститься вищевказана резолютивна частина рішення дослівно.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні богу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» .

Отже, державний виконавець зобов`язаний керуватися положеннями статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», за частиною третьою якої в разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення в боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Отже, під час розгляду справи суд установив, що за кредитним договором позичальник отримав валютний кредит, а ухвалюючи рішення суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті із зазначенням визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Загалом за виконавчим провадженням №44979992 стягнуто грошові кошти у розмірі 93419,32 гривень та з урахуванням офіційного валютного курсу НБУ, встановленого для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора) сума стягнутих грошових коштів складає 11687,64 доларів США.

Тобто, у межах виконавчого провадженя № 44979992 на виконання рішення суду були стягнуті грошові кошти у розмірі 11687,64 доларів США, еквівалентно 93419,32грн., що з урахуванням правових позицій Верховного Суду не свідчить про належне та повне виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано, що за рішенням суду стягненню підлягають кошти в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, виконавцем не враховано, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, необхідно брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу, що призвело до не здійснення обчислення стягнутих з боржника сум згідно офіційного валютного курсу НБУ та незаконного закінчення виконавчого провадження у зв`язку повним фактичним виконанням виконавчого документа, що не відповідає дійсності.

Перераховані стягувачу кошти на погашення заборгованості лише частково погасили борг за виконавчим документом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної владита органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, доводи скарги на дії державного виконавця знайшли підтвердження у межах розгляду даної скарги, що надає підстави суду для задоволення, шляхом скасування оскаржуваного рішення, визнання оскаржуваних дій неправомірними та зобов`язання державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу АТ «Укрсиббанк» (ЄДРПОУ 09807750; місцезнаходження: вул. Андріївська, 2/12 м.Київ) на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;РНОКПП НОМЕР_1 ;адреса: АДРЕСА_1 ) та державний виконавець Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ювченко Олександр Андрійович (вул. Центральна, 179 м.Нова Одеса) - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Миколаївського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м. Одеса) (після реорганізації Новоодеський ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) ОСОБА_3 неправомірними та зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2023 року, постановлену державним виконавцем Миколаївського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області МУМЮ (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження № 44979992 з примусового виконання виконавчого листа № 480/2319/13-ц, виданого 26.06.2014 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.05.2008 року в сумі 11687,64 дол. США, що еквівалентно 93419 грн. та судовий збір у розмірі 934 грн. 19 коп.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М.Войнарівський