Справа № 166/1776/24 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/583/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

04 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав суду клопотання про зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, яке обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». До свого клопотання представник відповідача додав документи про отримання ОСОБА_2 поранення.

Покликаючись на зазначені обставини, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 просив суд зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до припинення перебування відповідача у складі полку «Сафарі» ДПОП «ОШБ «Лють».

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року у цій справі постановлено зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до припинення перебування ОСОБА_2 на службі в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), яка переведена на воєнний стан.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 21 травня 2025 року дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_2 з 29 серпня 2024 року по теперішній час проходить службу в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № НОМЕР_1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), у зв?язку з чим суд зобов?язаний зупинити провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За матеріалами справи судом встановлено, що капрал поліції ОСОБА_2 з 29 серпня 2024 року по теперішній час проходить службу в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № НОМЕР_1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), що підтверджується інформацією, наданою Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 13 березня 2025 року за вихідним № 3440-2025 (а. с. 107).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У частині 1 статті 251 ЦПК України визначені випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. У пункті 2 частини 1 вказаної норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Сутність підстав зупинення провадження у справі, передбачених у частині 1 статті 251 ЦПК України та які є обов`язковими для суду, обумовлена необхідністю додержання основних засад (принципів) цивільного судочинства, оскільки жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частина 5 статті 4 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що факт участі в бойових діях чи спеціальних операціях може бути підставою, але не є автоматичною підставою для ухвалення такого рішення з огляду на наступне.

Зміст пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України є чітким, доступним і передбачуваним, тому не потребує застосування методів її тлумачення судом, аналогії права чи закону, а створювати нові або змінювати норми закону суд не може.

З огляду на імперативність припису пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України єдиною умовою для вирішення процесуального питання зупинення провадження у справі на підставі цієї норми є наявність доказів перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій, та є обов`язковим для суду.

Такий підхід є усталеним у судовій практиці, що підтверджується, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22.

Слід також враховувати, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліція не перебуває в лавах ЗСУ і тому на них не поширюється вимога щодо обов`язку зупинення провадження.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався. Наразі воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389- III (далі - Закон № 389-VIII).

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Із наданої Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » інформації убачається, що відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_3 », затвердженого наказом Національної поліції України від 16 квітня 2024 року № 403, ДПОП «ОШБ «Лють» до покладених на нього завдань бере участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій за рішенням військового командування, погодженим із керівником поліції або уповноваженою ним особою, під час дії правового режиму воєнного стану в ході відсічі збройної агресії проти України.

Окрім того ДПОП «ОШБ «Лють» інформовано, що відповідно до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 31 грудня 2024 року № 254 «Про службове відрядження» з метою надання практичної допомоги в службовій діяльності органам (підрозділам) поліції, участі в проведенні нарад, конференцій, семінарів та інших заходів капрал поліції ОСОБА_2 поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення відряджений до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 02 по 25 січня 2025 року (а. с. 49).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав бойове поранення, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 25/0358 від 07 березня 2025 року, медичним висновком № ММ9А-В857-ЕА7Р-9ТВА від 11 березня 2025 року, первинною медичною картою 6376 від 10 лютого 2025 року (а. с. 103-105).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, оскільки надані стороною відповідача докази підтверджують, що відповідач бере участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах забезпечення оборони України, захисту і безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з російською агресією, здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 29 серпня 2024 року по теперішній час.

Надані стороною відповідача докази не були спростовані стороною позивача, а суд діяв з урахуванням імперативності приписів частини 1 статті 251 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді