ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м.Суми

Справа №576/1120/24

Номер провадження 22-ц/816/564/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Євценком Романом Ігоровичем,

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2024 року у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Євценка Р.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що в жовтні-листопаді 2023 року він та відповідач проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 він через мобільний додаток Приват 24 помилково перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 двома окремими платежами грошові кошти в сумі 9045,23 грн та в сумі 8542,71 грн, 03 листопада 2023 року помилково перерахував двома платежами грошові кошти в сумі 15500 та в сумі 7035,18 грн, 04 листопада 2023 року помилково перерахував грошові кошти в сумі 11 050 грн. Всього помилково було перераховано грошові кошти на загальну суму 51 223,12 грн. Вказані помилково перераховані кошти відповідачем повернуті не були.

Вважає, що вказані грошові кошти у розмірі 51 223,12 грн, які перераховані відповідачу, є безпідставно набутими грошовими коштами, жодних підстав на їх набуття у відповідача не було.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 51 223,12 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 05 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Євценка Р.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач неправомірно набув майно за рахунок позивача без достатніх правових підстав і судом першої інстанції не надано цьому належної правової оцінки.

Вважає, що суд здійснив уявний помилковий висновок та не забезпечив захист його прав, обмежив реалізацію способу захисту прав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 перерахував грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 9045,23 грн та в сумі 8542,71 грн, призначення платежу «Переказ власних коштів» (а.с. 11; 12).

Також 03 листопада 2023 року він перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 15550 грн та в сумі 7035,18 грн, призначення платежу «Переказ власних коштів» (а.с. 13; 14).

04 листопада 2023 року він перерахував ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 11 050 грн, призначення платежу «Переказ власних коштів» (а.с 15).

Усього позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти на загальну суму 51 223,12 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вказані кошти він перерахував відповідачу помилково, а тому останній повинен повернути вказані кошти як безпідставно набуті.

Також на підтвердження своїх вимог позивач надав скріншот з месенджеру (а.с. 17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи обізнаним про реквізити банківського рахунку відповідача, переказав йому кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання з повернення коштів, він добровільно сплатив кошти, а тому його поведінка є суперечливою. З врахуванням зазначеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки місцевого суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20) та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22).

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач, знаючи, що у нього відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) зі сплати коштів відповідачу, проте він 30 жовтня 2023 року, 03 листопада 2023 року та 04 листопада 2023 року здійснив перерахування коштів відповідачу на загальну суму 51223,12 грн, дійшов правильного висновку, що позивач поводиться суперечливо, а тому такі безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Євценком Романом Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова