Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3929/24
Провадження № 2/711/98/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Карабань З.І.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Шмиголь О.Г., представника відповідача адвоката Бойка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2024 адвокат Шмиголь О.Г., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 245 009,43 грн. та судові витрати у розмірі 19 501,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.10.2023 близько 15 год. 00 хв. по вул. Припортова у м. Черкаси водій ОСОБА_3 керував автомобілем Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 , в цей час пасажир даного автомобіля - ОСОБА_2 відчинив двері, не переконавшись у безпеці цього маневру для інших учасників дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Volvo V60CC отримав механічні пошкодження. На місці події відносно водія автомобіля Mercedes Benz E220 CDI ОСОБА_3 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст. 124, 130 КУпАП. Під час розгляду справи № 711/7568/23 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності судом був допитаний позивач, який показав, що 14.10.2023 близько 15 год 05 хв. він керував технічно справним автомобілем Volvo V60СС, р.н. НОМЕР_3 . Разом з ним в колоні рухалися його товариші, яких він попросив допомогти перевезти будівельні матеріали. Рухаючись по вул. Припортовій в напрямку річкового порту він зупинився на перехресті з вул. Волкова на червоний сигнал світлофору та мав намір повернути праворуч. При увімкнені зеленого сигналу світлофора, він розпочав рух у крайній правій смузі. По лівій полосі рухався автомобіль Mercedes Benz E220 CDI, під час руху якого пасажир - відповідач раптово відчинив передні пасажирські двері і почав виходити. Намагаючись не збити його, він ухилився від удару проте в`їхав в відчинені двері, після чого вилетів на бордюр. Потім зазначений автомобіль Mercedes Benz E220 CDI різко повернув праворуч з лівої полоси руху і зупинився десь за 200 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_3 та пасажир автомобіля Mercedes Benz E220 CDI підійшли до нього, від них був сильний запах алкоголю. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 14.10.2023 близько 15 год. 00 хв. він рухався на власному автомобілі Lexus LS. та став свідком дорожньо-транспортної за участі транспортних засобів Mercedes Benz E220 CDI та Volvo V60CC, а саме він бачив, як пасажир автомобіля Mercedes Benz E220 CDI відчинив передні пасажирські двері прямо перед автомобілем Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , який рухався праворуч від першого автомобіля, внаслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій Мегcedes Benz E220 CDI не зупинився, а поїхав далі та на перехресті повернув праворуч і зупинився на вул. Нижня Горова. З водійського місця вийшов ОСОБА_3 та попросив, щоб він сказав, що за кермом була його дружина, а не він, оскільки останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. По приїзду поліції останні перевірили водія на стан сп`яніння. Який був результат він не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що 14.10.2023 близько 15 год. 00 хв. він рухався по вул. Припортова, на власному автомобілі Skoda Octavia та став свідком дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів Mercedes Benz E220 CDI та Volvo V60CC, а саме він бачив, як автомобіль Мегcedes Benz E220 CDI порівнявся з автомобілем Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , після чого пасажир першого автомобіля, на ходу відчинив передні пасажирські двері прямо перед автомобілем Volvo V60CC, внаслідок чого відбулося зіткнення. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій Mercedes Benz E220 CDI не зупинився, а поїхав далі та на перехресті повернувши праворуч, зупинився. З автомобіля з водійського місця вийшов ОСОБА_3 . Допитаний у судовому засідання ОСОБА_2 показав, що 14.10.2023 близько 15 год. 00 хв. він перебував в якості пасажира автомобіля Mercedes Benz E220 CDI, за кермом якого перебував ОСОБА_3 . Він сидів на передньому пасажирському сидінні. Оскільки цього дня він вживав багато алкоголю, тому він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, що на його думку, і призвело до наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, а саме, в той час, як вказаний транспортний засіб рухався по вул. Припортовій та зупинився на червоний сигнал світлофора, йому раптово захотілося вийти з машини, тому він відчинив двері. ОСОБА_3 намагався стримати його, проте це було марно, коли він в такому стані, його нікому не зупинити. Він відчинив двері і відразу ж відбувся удар. Після цього він притримував двері, а ОСОБА_3 в цей час припаркував автомобіль. Того дня він разом з ОСОБА_3 відпочивали в одній компанії на дні народженні. Він особисто вживав алкоголь, чи пив алкогольні напої ОСОБА_3 він не знає. 11.01.2024 Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено постанову у справі № 711/7568/23, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2024. Тобто, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 встановлені обставини щодо дій відповідача, які знаходяться у причинному зв`язку з матеріальною шкодою, яку поніс позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.10.2023 близько 15 год. 00 хв. в м. Черкаси, на вул. Припортова, 35. З метою досудового врегулювання спору та встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , 20.03.2024 позивачем було подано заяву про проведення автотоварознавчого дослідження судовому експерту ОСОБА_6 20.03.2024 відповідача засобами АТ «Укрпошта» за місцем його реєстрації та через мобільний додаток «Телеграм» на абонентський номер, який належить відповідачу ( НОМЕР_4 ) було повідомлено про час та місце експертного огляду автомобіля Volvo V60СС, р.н. НОМЕР_2 . 26.03.2024 судовим експертом Старинцем М.В. було проведено огляд автомобіля Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_5 , та складено дефектну відомість огляду даного транспортного засобу. 16.04.2024 судовим експертом-автотоварознавцем Старинцем М.В. за результатами проведення автотоварознавчого дослідження складено Висновок експерта № 19, яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.10.2023 складає 245 009,43 грн. 22.04.2024 відповідачу засобами АТ «Укрпошта» за місцем його реєстрації та через мобільний додаток «Телеграм» на абонентський номер, який належить відповідачу, було направлено претензію про відшкодування збитків. 02.05.2024 відповідач особисто отримав претензію про відшкодування збитків. Станом на 15.05.2024 завдані позивачу збитки не відшкодовані.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

04.06.2024 від представника відповідача адвоката Бойка А.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимоги посилаючись на недоведеність позивачем належними доказами розміру заподіяної шкоди, вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою. Зазначив, що вина ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди та заподіяні позивачу шкоди не встановлена, постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не виносилась, жодні експертизи щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку не проводились.

15.07.2024 від представника позивача адвоката Шмиголь О.Г. надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав свої міркування та аргументи щодо наведених представником відповідача заперечень та мотиви їх відхилення. Зазначив, що на даний час автомобіль Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , частково відремонтований, станом на 11.07.2024 на діагностику та ремонт автомобіля позивач витратив 203 430,30 грн. Крім того, оскільки за місцем проживання позивача відсутні спеціалізовані СТО по ремонту автомобілів марки Volvo, тому діагностику та ремонт автомобіля було проведено на спеціалізованому СТО у м. Києві, що призвело до додаткових витрат у розмірі 8 000,00 грн, пов`язаних із транспортуванням вищевказаного автомобіля. Обставини дорожньо-транспортної події встановлені під час допиту свідків при розгляд справи № 711/7568/23.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2024 по справі призначено транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Старинцю М.В. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

20.12.2024 до суду надійшов висновок за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 50 від 19.12.2024.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шмиголь О.Г. підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Бойко А.С. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності були встановлені певні обставини, які начебто свідчили про вину ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, однак не давалася жодна оцінка діям самого позивача, як учасника дорожнього руху. Вважає, що саме позивач не впорався з керуванням транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що був свідком дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів Mercedes Benz E220 CDI та Volvo V60CC, зокрема бачив як пасажир автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI ОСОБА_2 на ходу відчинив передні пасажирські двері прямо перед автомобілем Volvo V60CC, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Суд, заслухавши вступне слово сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Volvo V60CC, 2022 року випуску, р.н. НОМЕР_2 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

14.10.2023 о 15 год. 02 хв. у м. Черкаси по вул. Припортова, 35 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Зокрема, під час руху автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 , його пасажир відчинив двері, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль Volvo V60CC здійснив наїзд на тротуар.

На місці події відносно водія автомобіля Mercedes Benz E220 CDI ОСОБА_3 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124, 130 КУпАП.

В подальшому, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 у справі № 711/7568/23, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2024, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП було закрито за відсутністю складу правопорушення. Судом було встановлено, що наслідки у виді дорожньо-транспортної пригоди не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_3 , а повністю залежали від дій його пасажира ОСОБА_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 19 від 16.04.2024, складеного судовим експертом Старинцем М.В., вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.10.2023 складає 245 009,43 грн.

Автомобіль Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , оглядався судовим експертом Старинцем М.В. 26.03.2024 у світлий час доби при природному освітлені за адресою: АДРЕСА_1 та на СТО. Учасники дорожньо-транспортної пригоди на огляд не з`явилися. Про дату, час та місце проведення огляду автомобіля ОСОБА_2 повідомлявся шляхом направляння засобами поштового зв`язку відповідного повідомлення за місцем його реєстрації, а також в мобільний додаток «Телеграм» на абонентський номер « НОМЕР_4 . Даний факт підтверджується накладною АТ «Укрпошта» від 20.03.2024, описом вкладення у цінний лист від 20.03.2025 та скріншотом із мобільного додатку «Телеграм».

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджував, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження, сталася з вини відповідача, тому останній має відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 245 009,43 грн.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо відшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що частина 2 статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Таким чином, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Пунктом 15.13 ПДР України передбачено, що забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Вказана норма відноситься до розділу «Зупинка і стоянка» ПДР та регулює порядок дій учасників дорожнього руху під час зазначених дій. Її системний аналіз у сукупності з іншими нормами ПДР України дозволяє зробити висновок про те, що відповідальність за її порушення може покладатися не лише на водія, а і на особу, яка своїми безпосередніми діями може створити небезпеку для інших учасників дорожнього руху, відчиняючи двері транспортного засобу.

Так, згідно пп. 1.3, 1.4, 1.5 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

До учасників дорожнього руху відносяться особи, які беруть безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному (п.1.10 ПДР України).

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі, 14.10.2023 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_2 був пасажиром автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час руху вказаного автомобіля по вул. Припортова у м. Черкаси ОСОБА_2 відкрив передні пасажирські двері не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілемVolvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Оскільки на місці події протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП було складено на водія автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , то пасажир даного автомобіля ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягався.

Водночас, у постановіПридніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 у справі № 711/7568/23, залишеній без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02.02.2024, судом було встановлено, що наслідки у виді дорожньо-транспортної пригоди не перебували у безпосередньому причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_3 , а повністю залежали від дій його пасажира ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами відсутність його вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідач своїми діями, а саме відчиненням пасажирських дверей під час руху автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, порушив пункт 15.13 ПДР України та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , тому останній зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивач надав суду висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 19 від 16.04.2024, складений за його замовленням судовим експертом Старинцем М.В., відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.10.2023 складає 245 009,43 грн.

Надаючи оцінку допустимості такого доказу суд звертає увагу на наступне.

Згідно положень статтей 76, 102 - 113 ЦПК України висновок експерта є одним із засобів встановлення даних, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2, 5, 6 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з пунктом 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України або за відмову від надання висновку за статтею 385 КК України.

Отже, діюча редакція статті 106 ЦПК України визначає обов`язкове застереження у експертному висновку положень про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність. Відсутність відповідного застереження має наслідком недопустимість для суду відповідного доказу.

В наданому позивачем висновку експерта № 19 від 16.04.2024 не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність, тому суд не бере його до уваги в якості доказу на підтвердження розміру матеріального збитку.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 50 від 19.12.2024, складеного судовим експертом Старинцем М.В. на виконання ухвали суду від 07.11.2024, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volvo V60CC, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.10.2023 близько 15 години 00 хвилин по вул. Припортова у м. Черкаси станом на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 237 195,06 грн.

Даний висновок судової автотоварознавчої експертизи відповідачем не оспорювався.

Таким чином, при визначенні розміру завданої позивачу матеріальної шкоди суд приймає до уваги саме висновок експерта № 50 від 19.12.2024, який проведений на підставі ухвали суду та при підготовці якого експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 237 195,06 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Так, статтею 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (на загальну суму 237 195,06 грн., що складає 96,81% від заявлених вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 371,95 грн.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).

Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано договір про надання юридичних послуг № 22-04/24 від 22.04.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом АБ «Сергія Горобця», доручення для надання правової допомоги від 22.04.2024, додаткову угоду № 1 від 22.04.2024 до договору про надання юридичних послуг № 22-04/24 від 22.04.2024, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання юридичних послуг № 22-04/24 від 22.04.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03.05.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 8 від 23.04.2024 на суму 12 000,00 грн.

Із вищевказаних документів вбачається, що адвокат Шмиголь О.Г. надавав ОСОБА_1 правову допомогу на стадії досудового врегулювання та в суді першої інстанції у справі по відшкодуванню збитків пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 14.03.2023, близько 15 години 00 хвилин в м. Черкаси по вул. Припортова, за участю пасажира автомобіля Мегcedes Benz E220 CDI, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . За надання правої допомоги ОСОБА_1 сплатив АБ «Сергія Горобця» гонорар у розмірі 12 000,00 грн.

Надаючи оцінку наданим стороною позивача доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та запереченням сторони відповідача щодо неспівмірності заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу із складністю справи, суд враховує позицію Великої Палати ВС висловлену у справі № 904/4507/18, де зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В даному випадку, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом роботи, тому, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також часткового задоволення позовних вимог, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, то суд звертає увагу, що у відповідності до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Згідно частини 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у цивільній справі № 712/4126/22 відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Враховуючи, що висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 19 від 16.04.2024, складений за замовленням позивача до звернення до суду з позовом, зазначений висновок не покладений в основу судового рішення, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на його підготовку у розмірі 5 050,00 грн.

Водночас, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5 050,00 грн., призначеної за клопотанням останнього ухвалою суду від 07.11.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76, 80-82, 89, 133, 141, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 237 195,06 грн., судовий збір у розмірі 2 371,95 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5 050,00 грн., а всього 254 617,01 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова