КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 361/1665/25 Головуючий у суді І інстанції: Василишин В.О.
провадження №22-ц/824/8651/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Остащенко Олесі Миколаївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2025 року про забезпечення позову до подачі позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про фраудиторність правочинів купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» звернулося до суду з даною заявою, в якій просить забезпечити позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 до її подачі шляхом накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер: :02:014:0098, площею 0,052 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 212, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06 лютого 2025 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., зареєстрованого № 303. Заява мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 2604/5399/2012 стягнуто на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 20008 року у розмірі - 44 353 345 грн 29 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого у справі № 2604/5399/2012 на ТОВ «Фінансова компанія Гефест».

ТОВ «Фінансова компанія Гефест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних на підставі статті 625 ЦПК України.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/5103/23 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія Гефест» 1 330 600 грн 35 коп. за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 15 червня 2012 року у справі № 2604/5399/2012.

У ході виконання вказаного заочного судового рішення приватним виконавцем арештовано земельну ділянку, кадастровий номер: :02:014:0098, площею 0,052 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому заочне рішення скасовано, виконавче провадження закінчено та припинено чинність арештів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 24 січня 2025 року накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:014:0098, площею 0,052 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що реєстраційна служба не встигла виконати ухвалу суду про накладення арешту ОСОБА_3 продав земельну ділянку ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.М..

06 лютого 2025 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу продав ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер: :02:014:0098, площею 0,052 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник планує звернутися до суду з позовом про фраудаторність правочинів купівлі-продажу від 30 січня 2025 року та 06 лютого 2025 року, оскільки ОСОБА_3 , маючи невиконане грошове зобов`язання, після постановлення ухвали про забезпечення позову відчужив її. За таких умов існує реальна загроза щодо можливості розпорядження відповідачем належною йому земельною ділянкою та утрудненням з цих підстав виконання можливого судового рішення про стягнення боргу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Остащенко Олеся Миколаївна, яка діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія Гефест» подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Фінансова компанія Гефест» про забезпечення позову. Також просила стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія Гефест» судові витрати у розмірі 20 442,40 грн, з яких 2422,40 грн - судовий збір, 18000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви посилаючись на факт відсутності визначеної вартості майна, що унеможливило оцінку співмірності заявлених вимог. Зазначала, що ціна позову визначена виходячи з вартості спірного нерухомого майна - земельної ділянки, яка визначена на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2025 року. Таким чином, ціна позову - 19 944,76 грн відповідає вартості майна, на яке ТОВ «Фінансова компанія Гефест» просить накласти арешт. Крім того суд першої інстанції в ухвалі про відмову у задоволенні заяви зазначив що, ділянка на яку заявник просив накласти арешт уже обтяжена на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року. Проте звертає увагу суду, що дана ухвала фактично не може бути виконана, оскільки в результативній частина ухвали зазначено, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 , але на сьогоднішній день власником ділянки являється ОСОБА_1 , що унеможливлює її виконання через невідповідність об`єкта.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

08 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Булай Владислава Сергійовича, просив долучити пояснення до матеріалів справи та врахувати при винесенні рішення. Також просив апеляційну скаргу ТВО «ФК «Гефест» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2025 року залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК Гефест» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що при зверненні до суду із даною заявою заявником не надані відомості щодо вартості нерухомого майна, яке він просить обтяжити, для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, станом на день звернення до суду із заявою про забезпечення позову. Оскільки заявником до заяви про забезпечення позову не додано доказів вартості майна, на яке необхідно накласти арешт, суд першої інстанції вважав, що заходи забезпечення позову не є співмірними по ціні (вартості) з вимогами, які заявник планує заявити.

Суд першої інстанції також звернув увагу, що земельна ділянка, яку заявник просив накласти арешт вже обтяжена на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2025 року, постановленої у справі № 755/5103/25, що підлягає обов`язковому негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Встановлено, що 15.06.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення в справі № 2604/5399/2012, яким стягнуто на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 353 345,29 грн.

20.04.2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в справі № 2604/5399/2012, ПАТ КБ «Правекс - Банк» замінено стягувача на його правонаступника ТОВ «ФК «Авістар», а ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року замінено стягувача ТОВ «ФК «Авістар» на його правонаступника ТОВ «ФК Гефест».

17.08.2023 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва в справі № 755/5103/23 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК Гефест» 1 330 600,35 грн - 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2012 року у справі № 2604/5399/2012.

В процесі виконання вищевказаного рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овчаренко М.О. 23.10.2023 року відкрито виконавче провадження №73126498.

В процесі здійснення виконавчого провадження, приватний виконавець з метою стягнення коштів та виконання рішення суду, арештував майно ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0098, що підтверджується постанова про арешт від 27.10.2023 року.

Після перегляду заочного рішення, за заявою ОСОБА_3 , заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2023 року №755/5103/23, скасовано, справу призначено до розгляду, виконавче провадження №73126498 на підставі постанови від 22.01.2025 року закінчено та припинено чинність арештів, зокрема й арешту відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:014:0098.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, заявник зазначав, що з метою можливості у подальшому виконати рішення суду в справі, де скасовано заочне рішення та розпочато розгляд справи, позивач подав заяву про забезпечення позову, яку Дніпровський районний суд м. Києва ухвалою від 24.01.2025 року №755/5103/23, задоволено та накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0098, площею 0,052 га для садівництва в СТ «Зазим`я-1» по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 1998 року.

У зв`язку з тим, що Державна реєстраційна служба не встигла виконати рішення суду - ухвалу про арешт земельної ділянки, 30.01.2025 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0098 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 30.01.2025 року приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. за реєстровим №225 (додається).

06.02.2025р. ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0098 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.02.2025 року приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. за реєстровим №303.

Заявник вважає, що відчуження ОСОБА_3 земельної ділянки, якою володів 26 років та подальше її відчуження відповідачем ОСОБА_2 через 7 днів, яка могла бути реалізована в порядку примусового виконання рішення суду в інтересах позивача, є нічим іншим, як фраудаторним правочином, оскільки він вчинений на шкоду інтересам позивача.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до апеляційної скарги не додано доказів пред`явлення ТОВ «ФК Гефест» відповідного позову у строк передбачений ч.4 ст.152 ЦПК України та не підтверджено доказами відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України про неможливість подання до суду такого позову.

Крім того, в судовому засіданні в апеляційному суді представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Булай В.С. зазначив, що ТОВ «ФК Гефест» такі і не звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особи ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.01.2025 року недійсним.

Апеляційний суд зважає на те, що на час розгляду цієї апеляційної скарги ТОВ «ФК Гефест», тобто через три місяці після подання її заяви про забезпечення позову (заява подана 13.02.2025 року), позов про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним заявником не подано, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки подана позивачем заява не містить обґрунтованих посилань, щодо фактичного виконання ухвали суду про забезпечення позову від 24.01.2025 року, а також доказів щодо подання заявником позовної заяви у строки визначені ЦПК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «ФК Гефест» не позбавлене можливості звернутися до суду з новою заявою про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову відповідно до положень ч.1 ст.152 ЦПК України, а бо з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви повторно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Остащенко Олесі Миколаївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «15» травня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

О.В. Желепа