П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Київ

Справа № 381/4005/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3724/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Осаулової Н.А. 16 жовтня 2024 року у м. Фастів, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2024 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість у розмірі 65849,26 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 40000 грн, заборгованості по відсотках - 25849,26 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30 грудня 2018 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит на придбання товару. Даний договір є змішаним, у якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг, а саме кредитування та видача і обслуговування картки. На дату укладення договору у формі заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% на місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01 % річних.

ОСОБА_1 деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачкою було здійснено 25 грудня 2021 року

Внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість у вказаному розмірі.

24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало ТОВ «Брайт Інвестмент» право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними з боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, що є додатком №1 до договору, зокрема, і за кредитним договором № від 30 грудня 2018 року, укладеним між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором та перехід права вимоги до відповідача за укладеним договором, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Брайт Інвестмент», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновок суду про ненадання позивачем виписки з особового рахунку ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки до позовної заяви було долучено копію звіту-рахунку (виписки) по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 20 грудня 2018 року по 24 березня 2023 року.

Також вказує, що безпідставним є висновок суду про ненадання доказів переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором, тоді як позивачем було надано витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент».

Зазначає, що судом не було враховано, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору: на позивача покладено обов`язок щодо доказування переходу права вимоги та існування заборгованості, а на позичальника обов`язок доказування того, що заборгованість відсутня та право вимоги не перейшло до позивача. Однак, відповідачка доказів на спростування розміру заборгованості не надала, будь-яких заперечень щодо позову не заявляла.

Вважає, що відмовивши в позові з підстав ненадання акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, суд фактично ухилився від вирішення спору по суті. При цьому, суд не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, які підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 30 грудня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 17604 грн, з яких 17254 грн - на придбання товару у продавця (ТОВ Комфі Трейд КБ ІМ), 350 грн - на сплату додаткових послуг Банку, а саме: послуга - «СМС+Довідка»; дата остаточного повернення кредиту - 30 грудня 2020 року. /а.с.12/

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися: фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п. 1.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та/або на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування Банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг та/або утримання Банком комісійної винагороди за видачу кредиту.

Пунктом 1.5. кредитного договору визначено, що підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) Банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; Банк надав позичальнику підписаний зі сторони Банку оригінальний примірних кредитного договору зі всіма невід'ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору (зокрема. Але не виключно, Графік Платежів з розрахунком загальної вартості кредиту); 4) з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, та тарифами Банку, які є невід'ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті Банку www.otpbank.com.ua, у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; примірники правил кредитування та тарифів Банку отримав; 5) послуги Банку пов`язані із видачою кредиту отримав в повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу послуг, у тому числі послуг, наданих Банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні.

Розділом 2 «Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «»ОТП Банк» №_CARD від 30.12.2018 року» кредитного договору визначено, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки - MC Gold, валюта рахунку - гривня, номер карткового рахунку - № НОМЕР_1 .

За користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід'ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.

У той же день, ОСОБА_1 була ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, у якому визначено відсотки за користування кредитом та порядок їх нарахування, зазначено строк кредиту 24 місяців та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 25527,34 грн, а реальна річна процентна ставка 46,13 % /а.с.13/.

У розписці (без визначеної дати та особи, яка видала) вказано про отримання картки № НОМЕР_2 , термін дії 07/21, підпис у розписці є візуально схожим на підписи вчинені у кредитному договорі /а.с.14/.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1_ CARD від 30 грудня 2018 року, картковий рахунок НОМЕР_3 , укладеного з ОСОБА_1 станом на 24 березня 2023 року, розмір заборгованості становить 65849,26 грн. /а.с.15-24/

Зі звіту-рахунку, складеного АТ «ОТП Банк» за період з 30 грудня 2018 року по 24 березня 2023 року вбачається, що картковий рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 та по цьому рахунку вбачається надходження коштів на суму 81094,77 грн та списання коштів на суму 140889,79 грн. При цьому у цьому звіті не вбачається видачі кредиту за умовами кредитного договору у розмірі 17604 грн, лише має місце покупка у KOMFI 30 грудня 2018 року на суму 87 грн. Проте наведені розрахункові періоди за кожний рік, періодичні операції, кредитна лінія визначена з нульовим показником, порядок нарахування процентів не визначений, проте вбачається перенесення процентів за користування кредитом на суму заборгованості /а.с.25-39/.

24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №265, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованостей. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами.

Згідно з п. 6.2.3 договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей. /а.с.5-9/

Відповідно до витягу №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 30 грудня 2018 року у сумі 65849,26 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 40000 грн; заборгованості за відсотками - 25 849,26 грн /а.с.10/.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

В порядку визначеному ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

З наведених обставин справи вбачається, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 17604 грн та виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки - MC Gold, валюта рахунку - гривня, номер карткового рахунку - № НОМЕР_1 .

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

ТОВ «Брайт Інвестмент» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка за їх розрахунком станом 24 березня 2023 року становить 65849,26 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 40000 грн; заборгованості за відсотками - 25849,26 грн. Разом з цим саме ці суми не відповідають сумам визначеним первісним кредитором у звіті-рахунку.

Матеріали справи містять звіт-рахунок, складений АТ «ОТП Банк» за період з 30 грудня 2018 року по 24 березня 2023 року з якого вбачається, що картковий рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 та по цьому рахунку вбачається надходження коштів на суму 81094,77 грн та списання коштів на суму 140889,79 грн. При цьому у цьому звіті не вбачається видачі кредиту за умовами кредитного договору у розмірі 17604 грн, лише має місце покупка у KOMFI 30 грудня 2018 року на суму 87 грн. Проте наведені розрахункові періоди за кожний рік, періодичні операції, кредитна лінія визначена з нульовим показником, порядок нарахування процентів не визначений, проте вбачається перенесення процентів за користування кредитом на суму заборгованості. Вказане у свою чергу унеможливлює встановлення обставин видачі кредитних коштів (суми, дати) та порядок нарахування процентів за користування кредитом (процентна ставка та суми).

Тобто вказаний звіт первісного кредитора і розрахунок позивача, як нового кредитора не є первинними банківськими документами. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання та користування відповідачем кредитними коштами, про стягнення яких було заявлено позивачем.

За відсутності доведення обставин наявності порушених прав первісного кредитора, та враховуючи положення ст. 514 ЦК України, що нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, слід погодитись і з висновком суду першої інстанції про відсутність відповідного права і у позивача у цій справі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку обставинам справи, вказавши у рішенні, що в ході судового розгляду справи не встановлено в сукупності обставин, які б свідчили про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що вказані доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи відсутність підстав доля задоволення вимог апеляційної скарги, в порядку визначеному ст.141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук