Справа № 372/2808/25
ухвала

22 травня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Висоцької Г.В.,

за участю секретаря судових засідань Куник О.В.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 у порядку ст. 439 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2025 року через підсистему «електронний суд» надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 у порядку ст. 439 ЦПК України.

В обґрунтування заяви приватним виконавцем зазначено, що у неї на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 71656340 (дата об`єднання: 25.04.2023 року) про примусове виконання виконавчих листів Деснянського районного суду м. Києва №№ 754/7728/19, 754/6016/19, 754/6016/19, 754/6351/23, 754/11624/23 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 боргу. Загальна заборгованість за виконавчими провадженнями які входять в зведене виконавче провадження № 71656340 складає - 6 674 970,02 грн., та основна винагорода приватного виконавця 667 496,98 грн. При проведенні виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що за боржником відсутні кошти на які можливо звернути стягнення в рамках виконавчого провадження, що підтверджується відповідями з банківських установ. У боржника відсутнє інше рухоме та нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення, окрім 1/2 частини житлового будинку (опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 326.1, житлова площа (кв.м): 68, адреса: АДРЕСА_1 ). Боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволені та приватним виконавцем Фесик М.О. проведені всі можливі заходи по виконавчому провадженню, однак вони не призвели до задоволення вимог стягувачів, що заподіює суттєву шкоду його охоронюваним інтересам. На неодноразові виїзди приватного виконавця за адресою вищевказаного нерухомого майна з метою опису та арешту, боржником доступу не надано, хоча боржнику було відомо про вказані дії приватного виконавця і всупереч вимогам приватного виконавця - боржник ухиляється від виконання законних рішень суду. А тому приватний виконавець у передбачений законом спосіб звернулась до суду із вказаним поданням, в якому просила суд надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївні на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , та належить на праві власності в розмірі 1/2 частини боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для звернення стягнення на майно в рамках виконавчого провадження №71081214 про що винести відповідну ухвалу.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни (далі - приватний виконавець) перебуває зведене виконавче провадження № 71656340 (дата об`єднання: 25.04.2023 року) до складу якого входять наступні виконавчі провадження із примусового виконання виконавчих документів:

- виконавче провадження № 71081214 з примусового виконання виконавчого листа № 754/7728/19 виданого 02.02.2023 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитки у розмірі 2459312,00 грн, неустойку - 27436,80 грн, судовий збір - 11879,65 грн;

- виконавче провадження № 71653842 з примусового виконання виконавчого листа № 754/6016/19 виданого 10.02.2021 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики в сумі 2 401 200,00 грн., 3 % річних - 153545, 23 грн., а всього на загальну суму 2 554 745,23 грн.»;

- виконавче провадження № 71656059 з примусового виконання виконавчого листа № 754/6016/19 виданого 10.02.2021 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 , судові витрати у розмірі 6130,48 грн.;

- виконавче провадження № 75287862 з примусового виконання виконавчого листа № 754/6351/23 виданого 15.05.2024 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у сумі 433 576,78 грн., три проценти річних у сумі 137 015,61 грн. та відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 5439,92 грн.;

- виконавче провадження № 75407139 з примусового виконання виконавчого листа № 754/11624/23 виданого 20.06.2024 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних від суми боргу та індекс інфляції в розмірі 1059755 гривень 24 копійки.

Загальна заборгованість за виконавчими провадженнями які входять в зведене виконавче провадження № 71656340 складає - 6 674 970,02 грн., та основна винагорода приватного виконавця 667 496,98 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 14 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», виконавчі дії приватним виконавцем вчиняються у виконавчому провадженні № 71081214 яке відкрите перше, відповідно всі матеріали провадження до подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння - боржника в порядку ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюються за виконавчим провадженням № 71081214.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Як підтверджується фіскальним чеком від 17.02.2023 року боржнику за його зареєстрованою адресою направлена постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом №647.

У ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» зазначається, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику 17.02.2023 року з чітким дотриманням строків законодавства України.

З огляду на вищевказане, боржник за виконавчими провадженнями є належним чином повідомленим про відкриття щодо нього виконавчого провадження.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано подати декларацію про майновий стан боржника, однак станом на поточну дату будь-яка витребувана інформація у боржника на адресу приватного виконавця не надходила.

Частиною 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов`язковість законних вимог виконавця щодо виконання рішень на всій території України, невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

При проведенні виконавчих дій виконавцем вчиняються дії щодо примусового виконання рішення суду.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

17.02.2023 року за ВП № 71081214 винесено постанову про арешт майна боржника, яку направлено до органів реєстрації для виконання та внесено відповідні записи до Єдиних державних реєстрів обтяжень, а також постанову про арешт коштів боржника, що направлено банківським установам до виконання.

При проведенні виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що за боржником відсутні кошти на які можливо звернути стягнення в рамках виконавчого провадження, що підтверджується відповідями з банківських установ.

Як зазначено приватним виконавцем у поданні, нею регулярно оновлювались запити у виконавчому провадженні, у тому числі рахунки боржника, на яких починаючи з дня відкриття виконавчого провадження 17.02.2023 року не містяться кошти.

Також, у боржника відсутнє інше рухоме та нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення, окрім 1/2 частини житлового будинку (опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 326.1, житлова площа (кв.м): 68, адреса: АДРЕСА_1 ).

Таким чином, боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволені та як зазначено у поданні, приватним виконавцем Фесик М.О. проведені всі можливі заходи по виконавчому провадженню, однак вони не призвели до задоволення вимог стягувача, що заподіює суттєву шкоду його охоронюваним інтересам.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на підставі постанови суду, серія та номер: 372/1561/23, від 24.04.2024 видавник: Київський апеляційний суд на праві приватної власності, розмір 1/2 частини, зареєстроване нерухоме майно, а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, житловий будинок загальною площею (кв.м): 326.1, житловою площею (кв.м): 68, за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :05:003:0068.

Таким чином, єдине майно боржника на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами - це 1/2 частини, житлового будинку загальною площею (кв.м): 326.1, житловою площею (кв.м): 68, адреса АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :05:003:0068.

Як зазначено у поданні та підтверджено наданими суду доказами, на неодноразові виїзди приватного виконавця за адресою вищевказаного нерухомого майна з метою опису та арешту, боржником доступу не надано, хоча боржнику було відомо про вказані дії приватного виконавця і всупереч вимогам приватного виконавця - боржник ухиляється від виконання законних рішень суду, що підтверджується наступним.

Так, приватним виконавцем 12.03.2025 року направлялась вимога (вих. №4430) на адресу боржника, в якій виконавець вимагає боржника з`явитися 19.03.2025 року о 16:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 та надати приватному виконавцю вільний доступ до нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 , для опису та подальшої реалізації шляхом проведення електронних торгів в рахунок погашення заборгованості, а також взяття на відповідальне зберігання описаного майна боржника.

Вимога приватного виконавця згідно штрих коду поштового відправлення отримана 25.03.2025 року.

19.03.2025 приватним виконавцем складено Акт згідно з яким встановлено, що виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання вимоги від 12.03.2025 року (вих. №4430) з метою перевірки майнового стану боржника та опису належного боржнику нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник на виконавчі дії не з`явився, ігноруючи вимогу виконавця.

26 березня 2025 року до приватного виконавця надійшла заява ОСОБА_1 (зареєстрована за вхідним номером 639) щодо зупинення зведеного виконавчого провадження №71656340 та зупинення реалізації арештованого майна, де він самостійно інформує про те, що 25.03.2025 року ним отримано вимоги приватного виконавця Фесик М.О. про явку 19.03.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 для надання вільного доступу до майна для опису та подальшої реалізації шляхом електронних торгів в рахунок погашення заборгованості.

Додатково приватним виконавцем 02.05.2025 року направлялась вимога (вих. №8728) на адресу боржника, в якій виконавець вимагає від боржника з`явитися 08.05.2025 року о 16:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 та надати приватному виконавцю вільний доступ до нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 , для опису та подальшої реалізації шляхом проведення електронних торгів в рахунок погашення заборгованості, а також взяття на відповідальне зберігання описаного майна боржника.

Вимога приватного виконавця згідно штрих коду поштового відправлення отримана боржником 09.05.2025 року.

08.05.2025 року здійснено другий, виїзд приватного виконавця за адресою вказаного нерухомого майна боржника за результатами якого складено Акт, згідно з яким: приватним виконавцем здійснено повторний виїзд з метою опису належної боржнику 1/2 частини, житлового будинку загальною площею (кв.м): 326.1, житловою площею (кв.м): 68, адреса АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :05:003:0068. За результатами виїзду встановлено, що доступу до опису для опису нерухомого майна боржником не передано, боржник на місце вчинення виконавчих дій не з`явився, зі слів сусідів в будинку ніхто не проживає, через скло вбачається, що будинок перебуває у нежитловому стані, всередині будинку зберігається незначна кількість будівельних матеріалів.

12 травня 2025 року на адресу виконавця надійшла заява про зупинення виконавчого провадження та зупинення реалізації арештованого майна від боржника, в якій він зазначає, що йому відомо про вимогу про проведення опису від 07.05.2025 року.

Отже, виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищевказаного рішення суду, в тому числі скеровано вимогу боржнику надати йому доступ до житла з метою визначення вартості наявного у ній рухомого майна, однак доступу для огляду майна боржник не надав, про що державним виконавцем складено відповідний акти.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканість житла. У частинах 1, 2ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

На підтвердження повідомлення у встановлений ч. 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» спосіб та обізнаності боржника ОСОБА_1 про виходи приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника та опису належного боржнику нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , приватним виконавцем надано суду витяги із сайту АТ «Укрпошта» із штрих кодами про вручення листів поштового відправлення в яких містилися вимоги приватного виконавця про необхідність з`явитись 19.03.2025 року о 16:30 та 08.05.2025 року о 16:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, суд зазначає, що вказані листи отримані боржником ОСОБА_1 25.03.2025 року та 09.05.2025 року, тобто вже у наступні дні, після тих, в які приватний виконавець здійснювала виїзди.

Тобто, можна стверджувати, що боржник ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений та не міг знати про необхідність з`явитися за викликом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 та надати приватному виконавцю вільний доступ до нерухомого майна.

Тож, будь-яких доказів на підтвердження наявності винних дій саме боржника, пов`язаних з створенням перешкод приватному виконавцю у проведення виконавчих дій суду не надано, як не надано суду й доказів належного повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій і що боржник ухилився від виконання вимог приватного виконавця щодо допуску до будинку для проведення арешту та опису майна або чинив цьому перешкоди, або те, що іншим чином виконати судове рішення є неможливим з огляду на вищевикладені та встановлені судовим розглядом обставини.

Враховуючи викладене, суд вважає що приватний виконавець не довів обґрунтованості порушення права на недоторканість житла боржника у зв`язку з необхідністю реалізації завдань виконавчого провадження, відтак у задоволенні подання належить відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 у порядку ст. 439 ЦПК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Г.В.Висоцька