Справа № 638/6636/25
Провадження № 2-о/638/183/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шамраєва М.Є.,

за участю секретаря Дрозденко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харків, цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,-

УСТАНОВИВ:

11 квітня 2025 року до суду звернулась заявник ОСОБА_1 із заявою, в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, Донецької області та допустити негайне виконання рішення у справі.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона є онукою померлої ОСОБА_2 , яка була її опікуном та виховувала з малечку, оскільки батько заявниці ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а мати ОСОБА_4 рішенням суду визнано безвістньо відсутньою з 2005 року. Рішенням Пролетарської районної ради виконавчого комітету від 10.11.2004 №676/2 ОСОБА_2 призначена опікуном над неповнолітньою онукою ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , була єдиним близьким родичем заявниці, яка є її онукою, та донькою її померлого сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій та непідконтрольній державній владі України території, а саме в місті Донецьк, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2025, вказаний документ був виданий органом, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній державній владі України території, а саме Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Управління РАЦС Донецької народної республіки. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення та необхідне для отримання свідоцтва про смерть задля реалізації спадкових справ.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року вказану заяву залишено без рух та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку окремого провадження.

Ухвалою судді від 16 квітня 2025 року клопотання заявниці про витребування у Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 задоволено.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явились, проте від заявниці в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 , викладені в її заяві, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_1 , що підтверджується копією актового запису про народження № 235 відповідно до якого батьками зазначені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02.08.2004 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Донецької області.

Згідно копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецьк від 31.10.2007 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що народилася в м. Донецьк, визнано безвісно відсутньою з 2005 року.

Відповідно до копії рішення Пролетарської районної ради виконавчого комітет від 10.11.2004 №676/2 ОСОБА_2 була призначена опікуном над неповнолітньою онукою ОСОБА_1 .

Відповідно до копії паспорту громадянина України НОМЕР_3 , виданого 26.06.2002 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження місто Донецьк, мала реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії картки фізичної особи платника податків, вбачається, що ОСОБА_2 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 26.04.2007 отримала пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , що підтверджується його копією.

Таким чином заявник ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 Володимирівни, отже для заявника встановлення факту смерті бабусі має юридичне значення.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2025 року, виданого 99300001 Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Управління РАЦС Донецької народної республіки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: м. Донецьк, про що 26.02.2025 року зроблено відповідний актовий запис.

Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставо для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Суд зазначає, що на час смерті місто Донецьк Донецькоїобласті входить у перелік тимчасово окупованих територій, що визначені Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надана в якості доказу копія свідоцтва про смерть, хоча і не є документом встановленої форми про смерть, водночас вважається доказом, який достовірно свідчить про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме в м. Донецьк, Донецької області, Україна, оскільки судом не встановлено іншого.

Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою ОСОБА_1 для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у місті Донецьк, Донецької області.

Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 430 ЦПК України, Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Донецьк, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: місто Донецьк, Донецької області, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.

У відповідності до вимог ч. 7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце знаходження: 61057, м. Харків, пров. Людмили Гурченко, буд. 3-Е.

Суддя М.Є. Шамраєв