УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 200/20328/15-ц

провадження № 61-9155св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана її представником - адвокатом Трофименком Володимиром Володимировичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Комерційний банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») про визнання недійсним договору іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1228-Н, згідно з яким банк надав останній кредит у розмірі 143 900 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49 % на рік, з кінцевим строком повернення 20 липня 2027 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між ними було укладено договір іпотеки від 08 серпня 2007 року № 1228/1-Н, згідно з яким ОСОБА_2 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 , що належала їй на праві приватної власності.

ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір іпотеки, посилаючись на те, що предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року, який був укладений, коли вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Тобто квартира була придбана за час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому згоду на укладення договору іпотеки він не надавав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у складі судді Єлісєєвої Т. Ю. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 08 серпня 2007 року № 1228/1-Н, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К. В. за реєстровим № 3156.

Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку за реєстраційним номером обтяження 5698555 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2 кв. м, житловою площею 46,5 кв. м, накладену на підставі договору іпотеки від 08 серпня 2007 року № 1228/1-Н, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 5449561 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2 кв. м, житловою площею 46,5 кв. м, накладену на підставі договору іпотеки від 08 серпня 2007 року № 1228/1-Н, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 на момент укладення договору іпотеки від 08 серпня 2007 року не була власником нерухомого майна у цілому, оскільки предмет іпотеки перебував у спільній сумісній власності подружжя, а тому й не мала права повністю розпоряджатися ним, без згоди усіх співвласників.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року та договору іпотеки від 08 серпня 2007 року, ОСОБА_2 діяла в інтересах сім`ї та за згодою свого чоловіка - ОСОБА_1 , а тому при укладенні сторонами договору іпотеки були дотримані усі вимоги закону. Більш того, останній подав письмову згоду на укладення відповідного правочину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2024 року представник ОСОБА_3 - адвокат Трофименко В. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що судовими рішеннями у справі вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_3 , оскільки вона є власником переданої за спірним правочином в іпотеку квартири АДРЕСА_1 з 30 листопада 2016 року, тобто після ухвалення рішення районним судом, тому судовим рішенням апеляційного суду вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки. Вказує, що після скасування апеляційним судом рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року до Державного реєстру іпотек було повернуто запис про іпотеку її квартири, а до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - запис про заборону на її квартиру.

Відзиви на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року, після усунення недоліків касаційної скарги, поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення, відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

07 квітня 2025 року, після кількох нагадувань та повторних надсилань копії ухвали про витребування справи із суду першої інстанції, матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2025 рок справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Звертаючись до Верховного Суд із касаційною скаргою, заявник вказував, що ОСОБА_3 на час розгляду справи апеляційним судом набула право власності на квартиру, яка, як виявилось, є предметом іпотеки, тому оскаржуваним судовим рішенням порушено її права, а її не було залучено до участі у справі.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України).

Зазначені норми цивільного процесуального права визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на касаційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України визначено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків (див.: ухвалу Великої Падати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

При цьому особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в касаційному порядку лише ті судові рішення, які встановлюють, змінюють або припиняють права й обов`язки цих осіб. Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з касаційною скаргою, повинна довести, що оскаржене судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 175/1057/17, від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17 та від 04 липня 2023 року у справі № 215/799/19.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2015 року ОСОБА_1 , звертаючись із позовом у цій справі, просив визнати недійсним договір іпотеки від 08 серпня 2007 року, який укладено на забезпечення кредитного договору, яким передано в іпотеку саме квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, вказаний спір стосується договору іпотеки, який укладено між ПАТ КБ «Надра» та дружиною позивача - ОСОБА_2 .

Предмет позову у вказаній справі не стосується прав, обов`язків та/або інтересів ОСОБА_3 , оскільки остання не є стороною оспорюваного договору іпотеки, як і не була власником/співвлавником квартири, коли остання передавалась в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, так і під час ініціювання ОСОБА_1 спору.

Набуття ОСОБА_3 права власності на вказану квартиру під час перегляду рішення місцевого суду, яким визнано недійсним договір іпотеки, в апеляційному порядку не може свідчити про те, що оскаржуваним рішенням порушено її права. При цьому, згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Також варто зауважити, що встановлені у цій справі обставини по суті спору, не є преюдиційними при вирішенні будь-яких спорів у майбутньому за участю ОСОБА_3 , оскільки відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20).

Враховуючи те, що з касаційною скаргою звернулася особа, права, свободи, інтереси та (або) обов`язки якої оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду не вирішувалися, касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 389, 396, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана її представником - адвокатом Трофименком Володимиром Володимировичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець