УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 509/3917/22

провадження № 61-5900 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грішина Валентина Олександрівна, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року та ухвали цього ж суду від 14 березня та 14 травня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь майновушкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 133 820,83 грн, витрати на проведення автотоварознавчої оцінки майна у розмірі 1 200,00 грн, 850,00 грн за послуги штраф майданчика, 1 400,00 грн за послуги евакуатора, витрати на правову допомогу.

В процесі розгляду справи від представника ОСОБА_1 - адвоката Грішиної В. О. надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, у задоволенні якого відмовленоухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2024 року.

18 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору, у задоволенні якої відмовлено ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 травня 2024 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 83 820,00 грн, судові витрати в розмірі 2 740,00 грн, а всього 86 560,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , залишено без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року та ухвали цього ж суду від 14 березня та 14 травня 2024 року - без змін.

07 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від імені ОСОБА_1 - адвокат Грішина В. О. подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та закрити провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2025 року (на час подання касаційної скарги) - 3 028,00 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у цій справі становить 137 270,83 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250=757 000).

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів дослідила ціну та предмет позову, складність справи й не встановила випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Правом на апеляційне оскарження ОСОБА_1 скористався.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє адвокат Грішина Валентина Олександрівна, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року та ухвали цього ж суду від 14 березня та 14 травня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара