Номер провадження: 22-ц/813/1303/25
Справа № 501/3069/23
Головуючий у першій інстанції Смирнова В.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2024 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в інтересах якого діє представник Захожа Дарія Антонівни, звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1058-6041 від 23.02.2022 року у розмірі 123760,0 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1058-6041. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18000,0 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 день; знижена відсоткова ставка - 2,00 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. Зауважив, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 14.07.2023 року виникла вказана заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2024 року позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 23.02.2022 року № 2058-6041 у розмірі 18460,0 грн, з яких: 10900,0 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 7560,0 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; стягнуто на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 320,14 грн.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена в повному обсязі, що також визнає і відповідачка, тому сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 10900,0 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 112860,0 грн суд дійшов висновку, що нарахування процентів за договором обмежене 21 днями та становить 7560,0 грн, про що зазначено в самому договорі та які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в інтересах якого діє представник Мельник Вероніка Сергіївна, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано визначене п. 4.8 кредитного договору право позивача нараховувати процент за користування кредитом в межах строку договору (кредитування) погодженому сторонами, а саме в межах 300 календарних днів, що здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відображено в розрахунку заборгованості. При цьому, скаржник стверджує, що судом не враховано п. 4.6 вказаного кредитного договору, згідно змісту якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного погашення всієї суми кредиту, за стандартною процентною ставкою 3.00 %, за пільговою процентної ставкою 2.00 % та за зниженою процентною ставкою 2.00 %.

Позиція інших учасників справи

Учасник провадження своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та його представник Мельник В.С. повідомленні щодо дати, часу та місця судового розгляду в електронних кабінетах Електронного Суду, що підтверджується довідками.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена у відповідності до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, в тому числі й шляхом публікації оголошення виклик в судове засідання на веб-порталі Одеського апеляційного суду.

15.05.2025 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1058-6041, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 18000,0 грн. Кредитодавець відкрив кредитну лінію позичальнику шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п. 2.2).

Пунктом 3.1. визначено, що даний договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розмінні ЗУ «Про електронну комерцію». Факт укладення договору підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до п. 2.3 Договору, для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування (більш детально п. 5.3 Договору) згідно наступного розрахунку: 23.02.2022 року дата видачі кредиту; 15.03.2022 року останній календарний день першого базового періоду; сума кредиту 18000,0 грн; нараховані проценти за користування кредитом 7560,0 грн; разом до сплати 25560,0 грн.

Розмір кредиту згідно умов даного договору, а саме п. 4.1, становить 18000,0 грн, відносно якого позивач й звернувся до суду із вимогами щодо повернення заборгованості. Даний розмір кредиту визначений п. 5.3.1, в тому числі й розмір відсотків за його користування 7560,0 грн та строк його погашення 15.03.2022 року. Тобто, сторонами обумовлено, що надана сума кредиту повинна бути повернена позичальником в строк 21 діб з моменту укладення договору та обумовлено в тому числі й розмір процентів за користування наданим кредитом, що правильно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Натомість, положеннями зазначеного договору від 23.02.2022 року також передбачено, що строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів, що в свою чергу не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті. Зазначені товариством строки також визначені й паспортом споживчого кредитування, який є невід`ємною частиною договору № 1058-6041, а тому нараховані позивачем проценти по кредиту на суму неповерненої у визначений сторонами строк, а саме 21 календарних днів, підлягають також задоволенню, з урахуванням визначеного договором строку на який надається кредит.

Пунктом 5.3 в свою чергу визначено, якщо позичальник має намір повністю достроково повернути кредит, тобто до закінчення строку кредитування, позичальник сплачує у повному обсязі всю суму неповерненого кредиту та залишок несплачених процентів за фактичний строк користування кредитом за ставкою визначеною умовами даного договору, тобто за строк з моменту отримання кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах.

У разі несплати позичальником у повному обсязі відсотків за користування кредитом не пізніше останнього дня першого базового періоду за пільговою процентною ставкою, нарахування процентів за користування кредитом за перший базовий період здійснюється за стандартною процентною ставкою. Надалі нарахування відсотків здійснюється за стандартною процентною ставкою до моменту повного погашення позичальником заборгованості зі сплати процентів (п. 5.5).

Згідно п. 4.6 нарахування процентів здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за ставкою визначеною умовами даного пункту.

Натомість, паспортом споживчого кредитування передбачено, що процентна ставка відсотків річних стандартна ставка становить 1095 %, при цьому реальна річна процентна ставка 572465,00%.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за договором позики, з урахуванням погашеної позичальником суми кредиту, становить 10900,0 грн, натомість заявлені позивачем проценти, які нараховуються на суму непогашеної заборгованості становлять 112860,0 грн, тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розмір заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 112860,0 грн до 40000,0 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості по кредиту, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 50900,0 грн та складається з: 10900,0 тіло кредиту; 40000,0 грн проценти по кредиту.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2024 підлягає зміні в частині розмір процентів за кредитом.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 58 від 02.08.2023 року.

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 37001 від 22.04.2024 року.

Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині заявленого позивачем та задоволеного судом першої інстанції розміру заборгованості по процентам, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням заявлених позовних вимог.

Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2200,88 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості по процентам за кредитом № 2058-6041 від 23.02.2022 року, збільшити з 7560,0 грн до 40000,0 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () сплачений судовий збір у розмірі 2200,88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова