Справа № 465/9142/24 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1152/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивача 51 833 грн. 23 коп. заборгованості за Кредитним договором № 200505496 від 16.04.2016 року, яка складається з суми заборгованості 33 959 грн. 67 коп., суми інфляційних втрат - 14 813 грн. 83 коп., суми 3 % річних 3 059 грн. 73 коп., а також сплаченого за подачу позовної заяви судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 16.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі «Банк») та ОСОБА_2 було укладено угоду № 200505496 щодо кредитування (далі «Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у кредит 12 820 грн. 37 коп. з встановленим строком користування з 16.04.2016 року по 16.01.2018 року, а відповідач зобов`язувався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі - і за Кредитним договором.

23.05.2016 року рішенням Правління НБУ України № 14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до згаданого Фонду, який має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю Фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 17.11.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 51 833 грн. 23 коп., які і є предметом позовних вимог (том 1, а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Відмова у задоволенні позовних вимог мотивована тим, що відповідач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, оскільки ПАТ «Банк Михайлівський» за укладеним 19.05.2016 року з ТОВ «ФК «Фагор» договором факторингу №1905 відступив права вимоги за Кредитним договором укладеним з ОСОБА_2 , який і погасив свою заборгованість за цим Кредитним договором, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фагор» від 03.08.2016 року(том 2, а.с. 20-22).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що Договори відступлення права вимоги, за якими ТОВ «ФК «ФАГОР» мав отримати право вимоги за кредитним договором № 200505496 від 16.04.2016 року, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 визнані недійсними (нікчемними), а відтак такі (у відповідності до частини 1 статті 236 ЦК України) є недійсними з моменту їх вчинення, а тому у відповідача з моменту укладення вищезгадуваних договорів відступлення права вимоги не виникло зобов`язань перед саме ТОВ «ФК «ФАГОР», як і в ТОВ «ФК «ФАГОР» не виникло прав кредитора (том 2, а.с. 30-33).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року (яка отримана сторонами 10-16 квітня 2025 року; том 2, а.с. 38-41) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а.с. 37).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (в тому числі і апелянтом) те, що:

-16.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу у кредит 12 820 грн. 37 коп. з встановленим строком користування з 16.04.2016 року по 16.01.2018 року, а відповідач зобов`язувався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відтак, ОСОБА_2 набув статусу «боржника», а ПАТ «Банк Михайлівський» - статусу «кредитора»;

-19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав з ТОВ «ФК «Фагор» договір факторингу № 1905 за яким відступив права вимоги за Кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Фагор». Відтак, ПАТ «Банк Михайлівський» набув статусу «первісного кредитора» та «клієнта», а ТОВ «ФК «Фагор» - статусу «нового кредитора» та «фактора».

Цивільним кодексом України встановлено, що:

-правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204);

-заміна кредитора (у даному випадку - Банку) у зобов`язанні (за Кредитним договором) здійснюється без згоди боржника ( ОСОБА_2 ), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516);

-якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2 статті 516);

-первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором (у даному випадку - ТОВ «Діджи Фінанс») за недійсність переданої йому вимоги (стаття 519);

-зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599);

-боржник ( ОСОБА_2 ) зобов`язаний здійснити платіж факторові (ТОВ «ФК «Фагор») за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові (частина 1 статті 1082);

-виконання боржником ( ОСОБА_2 ) грошової вимоги факторові (ТОВ «ФК «Фагор») відповідно до цієї статті звільняє боржника ( ОСОБА_2 ) від його обов`язку перед клієнтом (частина 3 статті 1082).

Як вбачається з листа ТОВ «ФК «Фагор» (фактора) від 03.08.2016 року, відповідач ОСОБА_2 (боржник) станом на 03.08.2016 року свої зобов`язання перед згаданим фактором за Кредитним договором виконав в повному обсязі (том 2, а.с. 18-19): наведене позивач (апелянт) не оспорює та не заперечує.

20.07.2020 року (тобто через 4 (чотири) роки після вищезгаданих подій, які мали місце у 2016 році) ТОВ «Діджи Фінанс» (позивачем) за результатами публічних торгів (аукціону) було набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і з відповідачем ОСОБА_2 . Відтак, саме ТОВ «Діджи Фінанс» (як новий кредитор) взяв на себе всі можливі ризики можливих несприятливих для нього наслідків набуття прав вимоги за результатами цих публічних торгів (частина 2 статті 516 ЦК України) і вправі пред`являти претензії з цього приводу (у відповідності до статті 519 ЦК України) лише первісному кредитору, однак не боржнику, який ще 4 (чотири) роки тому виконав грошову вимогу чинного на той час фактора (ТОВ «ФК «Фагор»), що (у відповідності до статей 599 та 1082 (частина 3) ЦК України) звільнило його від боргових зобов`язань за Кредитним договором, як перед первісним кредитором, так і його наступниками.

Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 (якою позивач/апелянт обґрунтовує позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги), спір у цій справі мав місце між ПАТ «Банк «Михайлівський» (правонаступником якого до участі у справі було залучено ТОВ «Діджи Фінанс») та (зокрема) ТОВ «ФК «Фагор» (том 1, а.с. 11-22).

Відтак, на думку колегії суддів, за результатами судового розгляду цієї справи господарської юрисдикції (а саме визнання нікчемними договорів факторингу, які були укладеними між ПАТ «Банк «Михайлівський» та (зокрема) ТОВ «ФК «Фагор») ТОВ «Діджи Фінанс» вправі пред`являти майнові вимоги саме до ТОВ «ФК «Фагор», як до вигодонабувача за цими нікчемними правочинами, однак не до боржника, який виконав у 2016 році у повному обсязі грошову вимогу ТОВ «ФК «Фагор», яка обґрунтовувалася правомірним (в силу статті 204 ЦК України) станом на 2016 рік договором факторингу, судове рішення по спору щодо дійсності якого набрало законної сили лише 01.07.2021 року.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 51 833 грн. 23 коп. заборгованості за Кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 51 833 грн. 23 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 51 833 грн. 23 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.