Номер провадження 2/754/1124/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючої - судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (в особі представника - адвоката Панкєєвої О.О.) через «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають у спільній сумісній власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є батьком Позивача. ОСОБА_3 є рідною сестрою Позивача. Четвертим співвласником квартири була матір Позивача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ввівши Позивача в оману успадкували частку квартири померлої. На сьогоднішній день всі правовстановлюючі документи на квартиру, в тому числі Позивача знаходяться у ОСОБА_2 , він їх не повертає, а тому у Позивача на підтвердження права власності є тільки витяг з реєстру нерухомого майна. Декілька місяців тому ОСОБА_2 змінив замки, а тому він єдиний з власників, хто має доступ до квартири та перешкоджає Позивачу у користуванні спільною квартирою, чим порушує її права співвласника. Позивач неодноразово зверталась до Відповідача з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але Відповідач відмовляється і взагалі ігнорує всі пропозиції та вимоги Позивача. Останнім часом Відповідач не визнає права на квартиру Позивача та вважає, що вона належить лише йому, крім того так він зазначає квартирантам, яких він заселяє в квартиру. Також Відповідач має заборгованість перед Відповідачем за ремонтні роботи, які Позивач робила за власний рахунок. Відповідач умисно ухиляється від спілкування, оскільки не бажає виконувати надані обіцянки щодо розподілу витрат на ремонт спільної квартири. 17.10.2024 року Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 нелегально здав в оренду всю квартиру третій особі, та планує весь отриманий дохід забирати собі не сплачуючи податки. Позивач бажає проживати і користуватись своєю частиною квартири. А тому вимагає від Відповідача не міняти замки у квартирі, надати актуальний комплект ключів, та не перешкоджати їй в користуванні її частиною квартири. Таким чином, Відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном мирним шляхом, але й не надає Позивачу право повноцінно користуватись власним майном. В порядку досудового врегулювання спору адвокат Позивача зверталася до Відповідача, але він умисно не отримує листа на укрпошті. Йому надходило смс про надходження листа на укрпошту, але він вирішив не отримувати листа. Враховуючи вищевикладене, Позивач просить суд, зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) перешкод у користуванні власністю, а саме 1/4 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 2. Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

19.11.2024 року на адресу суду від відповідача через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки вважає, що абсолютно всі твердження та обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги є надуманими та вигаданими, такими що вводять в оману суд та не підтверджуються абсолютно жодними доказами. Також просив стягнути на його користь з Позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Також одночасно із відзивом Відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі, так як станом на сьогодні між ним і Позивачкою немає ніяких неврегульованих питань саме в частині її проживання в квартирі, що він не заперечує і чому не перешкоджає, а отже просить застосувати п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України та закрити провадження у справі.

27.01.2025 року через «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Зазначає, що 07.12.2024 Відповідач надіслав Позивачці ключ від квартири, який вона отримала 08.12.2024, за день до судового засідання 09.12.2024. Через це Позивачка не встигла перевірити ключ і подала клопотання про відкладення розгляду справи. Спілкування між сторонами відбувалося через представника Відповідача - юриста ОСОБА_5 - через Telegram, електронну пошту ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та телефон. Це влаштовувало Позивачку, оскільки пряме спілкування з Відповідачем було конфліктним. 20.11.2024 представник Відповідача надіслав копію договору оренди від 14.10.2024, за яким Відповідач передав квартиру в оренду ОСОБА_6 за 11 500 грн/міс. Саєнко оплатив заставу та два місяці наперед (разом 34 500 грн). Тобто, з 14.10.2024 квартира перебуває в користуванні іншої особи, і просто отримати ключ Позивачці недостатньо для користування спільним майном. Вказане підтверджує, що позовні вимоги Позивачки залишаються актуальними, оскільки Відповідач створює перешкоди у користуванні спільною квартирою. Окрім того, 02.12.2024 Позивачка надала докази витрат на ремонт (понад 70 000 грн). Відповідач погодився сплачувати цю суму рівними частинами з орендної плати (по 11 500 грн. щомісяця протягом 6 місяців), про що свідчать повідомлення та платежі, які почали надходити з 15.12.2024. 10.12.2024 також була надіслана відповідна розписка. 20.01.2025 представник Відповідача повідомив, що перевірити ключ можна лише в його присутності. 30.01.2025 Позивачка перевірила ключ, але Відповідач заявив, що може змінювати замки в будь-який момент. Отже, без судового рішення про вселення, права Позивачки як співвласника залишаються порушеними. Незважаючи на дотримання домовленостей з боку Позивачки, Відповідач продовжує чинити перешкоди. Позовні вимоги залишаються незмінними і підтримуються в повному обсязі.

23.01.2025 року від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи, де зазначив, що між сторонами відсутній предмет спору. На підтвердження того, що ним було вчинено дію для врегулювання спірного питання, яке було складовою позовних вимог, просить долучити до матеріалів справи засвідчену належним чином копію поштової накладної поштового перевізника «Нова Пошта» від 07.12.2024 року, яка підтверджує факт надання Відповідачем Позивачці комплекту ключів від їхньої спільної квартири. Тобто станом на зараз немає жодної потреби в ухваленні судового рішення про зобов`язання його не чинити доньці перешкод у користуванні її часткою квартири, оскільки в неї наявний комплект ключів і є повний та безперешкодний доступ до квартири, в той час, як я в тій квартирі наразі взагалі не проживає та проживати в осяжному майбутньому не збирається, а отже постає цілком логічне питання яким чином взагалі може виконуватися судове рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою, якщо в Позивача є від неї ключі та повний доступ, а Відповідач в квартирі не проживає та нікому, ні в чому не перешкоджає, що все в своїй сукупності знову повертає до питання відсутності предмету спору. Окрім цього, наголошує, що він також заявляє вимогу про стягнення з Позивача витрат, понесених ним на отримання професійної правової допомоги, та у разі задоволення його клопотання про закриття провадження або винесення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ним буде подана відповідна заява з детальним обґрунтуванням розміру відшкодування та обсягом наданої правової допомоги. Підсумовуючи вищевикладені фактичні обставини та керуючись нормами чинного законодавства, просить долучити до матеріалів справи засвідчені належним чином копії поштової накладної та платіжних інструкцій в кількості 2 екземплярів.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року, що занесена до протоколу судового засідання зобов`язано позивача та відповідача з`явитись в судове засідання для надання пояснень по справі, а також для вирішення клопотання про закриття провадження поданого Відповідачем; зобов`язано сторону відповідача надати для огляду до суду правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_3 .; зобов`язано представника позивача надати в судове засідання усі додані до додаткових пояснень додатки від 27.01.2025 року у читабельному вигляді.

Позивач та його представник в останнє судове засідання не з`явилися, у своїх додаткових поясненнях поданих до суду просили розгляд справи проводити у їхню відсутність за наявними матеріалами справи, позов підтримують у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд всебічно дослідивши та проаналізувавши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_1 »), народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.07.1984 р., актовий запис №2986. Згідно даного свідоцтва вбачається, що Відповідач - ОСОБА_2 є батьком Позивачки.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2024 року вбачається, що квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 у частці , ОСОБА_1 у часті та ОСОБА_2 у частці .

10.10.2024 року ОСОБА_2 представником Позивачки - адвокатом Панкєєвою О.О. було направлено адвокатський запит щодо повернення доступу (ключів) ОСОБА_1 до квартири, компенсації вартості ремонту у розмірі 70 000 грн., надіслання правовстановлюючих документів на квартиру, розгляд пропозиції щодо продажу квартири співвласниками. За наслідками розгляду цього запиту просила направити відповідь.

Відповідно до копії Договору оренди житлового приміщення від 14.10.2024 року - ОСОБА_2 надав в оренду ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_5 , строком з 14.10.2024 року по 14 квітня 2025 року.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь - який час.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

При цьому, право власності позивача на спірне нежитлове приміщення, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після набуття цього права.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність

Таким чином, враховуючи те, що позивач є власником частини спірної квартири АДРЕСА_5 на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а тому наявні всі підстави для усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні належного їй на праві приватної власності частини житлового приміщенням - загальною площею 59,6 кв.м., житлова площа: 40.5 кв.м, що складається з 3-х кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до частини вищавказаної квартири та зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 будь-яких перешкод у користуванні частиною спірної квартири АДРЕСА_5 .

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки стягнути 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-84, 89, 95, 133, 137, 141, 259, 260, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) перешкод у користуванні власністю, а саме 1/4 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), в 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко