ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2075/25 Номер провадження 22-ц/814/1982/25Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Карпушин Г.Л., Обідіна О.І.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника Полтавської міської ради Дзюбла О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 18 лютого 2025 року, постановлену суддею Бугрієм В.М.,

за заявою адвоката Ковжоги Олександра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову; особа, яка бере участь у справі: Полтавська міська рада,

в с т а н о в и в:

18.02.2025 адвокат Ковжога О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про забезпечення позову до його подачі, у якій просив заборонити Полтавській міській раді вчиняти дії стосовно земельної ділянки площею 0,1800 га кадастровий номер :15:008:0119, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , направлені на відчуження, а також передачу в оренду, виставлення на аукціон, поділу та присвоєння нових кадастрових номерів.

В обґрунтування підстав забезпечення позову посилається на те, що із 08.10.2023 спірна земельна ділянка перебуває в оренді ФО-П Гайдар О.О. для експлуатації та обслуговування автостоянки, про що із Полтавською міською радою укладено договір оренди на строк до 29.11.2024.

До спливу дії договору ФО-П ОСОБА_1 звернулася до орендодавця із заявою про продовження права оренди, у задоволенні якої відмовлено рішенням Полтавської міської ради від 08.11.2024.

Із таким рішенням ФО-П ОСОБА_1 не погоджується та має намір оскаржити його в судовому порядку, для чого вживає заходи щодо отримання інформації та витребування документів у суб`єкта владних повноважень. Останній такі заходи ігнорує, у зв`язку із чим заявник звернулася в Полтавський окружний адміністративний суд із позовом про визнання такої бездіяльності протиправною.

Зазначає, що Полтавська міська рада, будучи обізнаною про намір ФО-П ОСОБА_1 оскаржити рішення від 08.11.2024 «Про відмову ФО-П ОСОБА_1 у продовженні дії (укладенні на новий строк) договору оренди землі», має намір демонтувати на спірній земельній ділянці всі нерухомі об`єкти і здійснити її відчуження, що підтверджується листом Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру від 09.01.2025р. №01-04-01.2-14/62.

Указуючи на чисельні порушення порядку проведення засідань комісії, вважає, що Полтавська міська рада має намір приховати об`єкт спору, а тому просить заборонити міській раді вчиняти дії стосовно спірної земельної ділянки направлені на відчуження, а також передачу в оренду, виставлення на аукціон, поділ та присвоєння нових кадастрових номерів.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18.02.2025 заяву задоволено.

Забезпечено позов шляхом заборони Полтавській міській раді вчиняти дії стосовно земельної ділянки площею 0,1800 га з кадастровим номером :15:008:0119, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , направлені на відчуження, а також передачу в оренду, виставлення на аукціон, поділ та присвоєння нових кадастрових номерів.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що відповідач використовує свої владні повноваження та ресурси, а також має намір та можливості на відчуження спірної земельної ділянки, що ускладнить виконання рішення суду та судовий контроль за його виконанням у зв`язку із можливою зміною власника.

Полтавська міська рада оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Зазначає, що при постановленні оспорюваної ухвали районний суд дійшов помилкового висновку щодо наміру Полтавської міської ради демонтувати на спірній земельній ділянці усі нерухомі об`єкти і здійснити її відчуження, оскільки у листі Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру від 09.01.2025р. №01-04-01.2-14/62 наголошено на необхідності демонтажу виключно тимчасових споруд.

Звертає увагу, що в порушення вимог статей 151, 152 ЦПК України в оскаржуваній ухвалі не зазначено предмет позову, який має намір подати ФО-П ОСОБА_1 , а також залишено поза увагою, що за суб`єктним складом правовідносин відповідний позов може бути розглянутий виключно за правилами адміністративного або господарського судочинства.

Вважає, що прийняття судом оспорюваної ухвали, за наявності відомостей про рішення Полтавської міської ради від 08.11.2024 «Про відмову ФО-П ОСОБА_1 у продовженні дії (укладенні на новий строк) договору оренди землі», дія якого не зупинена, доводить неправильне застосування судом приписів частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 31.03.2025.

11.04.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника заявника адвоката Ковжоги О.І. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечує доводи апеляційної скарги щодо порушення судом підсудності, оскільки між сторонами виник спір про цивільне право, подальше оспорювання права оренди на спірну земельну ділянку, а тому має вирішуватися в зальному суді. Відтак, між сторонами немає публічно-правових відносин та, з урахуванням суб`єктного складу, він має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Вважає, що, якщо відповідач мав дійсний намір скасувати рішення від 08.11.2025, то повинен був після отримання ухвали про забезпечення позову чи самої позовної заяви розпочати відповідну процедуру з його скасування, але цього не зробив. Наведене, га думку заявника, свідчить про відсутність наміру міської ради врегулювати спір у позасудовому порядку.

Вважає довід апеляційної скарги про відсутність належних доказів для забезпечення позову некоректним та таким, що потребує детального обґрунтування.

Зазначає, що заявник обґрунтовано побоюється, що у випадку відсутності судової заборони на вчинення будь-яких дій зі спірною земельною ділянкою Полтавська міська рада, діючи на власний розсуд, може вдатися до наступних дій: прийняти рішення про поділ спірної земельної ділянки на дві чи більше окремих частин; присвоєння новоутвореним земельним ділянкам окремих кадастрових номерів; надання існуючому кадастровому номеру статусу архівного. Реалізація відповідачем зазначених дій зумовить фактичну неможливість виконання судового рішення у разі задоволенні позову та порушить принцип «один спір-один процес», що є неприпустимим з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №357/8277/19 від 18.04.2023.

15.05.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання представника заявника адвоката Ковжоги О.І. про відкладення судового засідання, у зв`язку із загостренням стану хвороби.

Вирішуючи заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Із огляду на викладене, враховуючи належну обізнаність представника заявника про судове засідання, відсутність доказів поважності причин його неявки та наявність у матеріалах справи достатніх доказів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та відкладення судового розгляду справи.

У суді апеляційної інстанції представник Полтавської міської ради доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника міської ради, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.02.2025 адвокат Ковжога О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, у якій просив заборонити Полтавській міській раді вчиняти дії стосовно земельної ділянки площею 0,1800 га кадастровий номер :15:008:0119, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , направлені на відчуження, а також передачу в оренду, виставлення на аукціон, поділу та присвоєння нових кадастрових номерів./а.с.2-8/

В обґрунтування заяви про забезпечення позову адвокат зазначає, що Полтавська міська рада має намір демонтувати на спірній земельній ділянці всі нерухомі об`єкти і здійснити її відчуження, що підтверджується листом заступника директора департаменту-начальника управління В.Клименко від 09.01.2025 №01-04-01.2-14/62./а.с.17/

Задовольняючи заяву та забезпечуючи позов, районний суд виходив із підстав доведеності, що відповідач, використовуючи владні повноваженні та ресурси, має намір і можливості на відчуження спірної земельної ділянки. Наведене може ускладнити виконання рішення суду та судовий контроль за його виконанням у зв`язку зі зміною власника.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявниця покликалася на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову, який вона має намір подати до суду.

Отже, у даному випадку за відсутності відкрито провадження за відповідним позовом заявниці та неможливості для суду з`ясувати наявність дійсного спору, який виник між сторонами, - ризик невиправданого втручання у захищені законом права інших осіб є цілком вірогідний.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №753/22860/17 від 15.09.2020, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, тобто наявність обґрунтованих ризиків утруднення розгляду справи та його виконання чи неможливості виконання рішення у разі задоволення позову.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №910/20007/20 від 21.10.2021, №911/3616/21 від 30.06.2022.

Забезпечуючи позов у цій справі, суд першої інстанції не врахував того що, забороняючи відповідачу вчиняти дії стосовно спірної земельної ділянки, яка є власністю територіальної громади м.Полтави, фактично поставив під сумнів правомірність рішення суб`єкта владних повноважень про відмову ФО-П ОСОБА_1 у продовженні дії (укладенні на новий строк) договору оренди землі, яке на час прийняття оскаржуваного судового рішення є чинним та недійсним не визнавалося.

Таким чином, вжиті заходи забезпечення позову у виді заборони Полтавській міській раді вчиняти дії з розпорядження належною їй земельною ділянкою, строк дії оренди за якою для ФО-П ОСОБА_1 сплив, а рішення про відмову у продовженні дії (укладенні на новий строк) договору оренди землі будуть предметом майбутнього позову, мають ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки фактично продовжують дію договору оренди ще до ухвалення та набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Крім того, встановлення такої заборони фактично призводить до втручання суду в договірні відносини сторін, що свідчить про неспівмірність такого заходу забезпечення позову та порушує збалансованість інтересів сторін договору.

При цьому, лист заступника директора департаменту-начальника управління В.Клименко від 09.01.2025 №01-04-01.2-14, врахований районним судом при постановленні оскаржуваної ухвали, не є належним доказом на підтвердження можливого відчуження спірної земельної ділянки, а є вимогою власника до орендодавця здійснити демонтаж тимчасових споруд.

Інших підстав припускати існування обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду та судовий контроль за його виконанням у зв`язку зі зміною власника, як зазначив районний суд у мотивах оскаржуваної ухвали, заявником не наведено та не надано суду належних доказів, зокрема, проектів рішень міської ради, про намір відчуження спірної земельної ділянки, зокрема, в умовах заборони під час дії воєнного стану в Україні безоплатної передачі земель державної та комунальної власності в особисту власність (підп.5 п.27 розд. Х ЗК України).

Інші доводи апеляційної скарги та відзиву на неї стосуютьсяпитання обґрунтованості заявлених позовних вимог, що є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція висловлена 02.09.2019 Верховним Судом по справі №917/137/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, із постановленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Питання щодо компенсації судових витрат Полтавської міської ради, пов`язаних з переглядом даної ухвали, має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору та вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 18 лютого 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви адвоката Ковжоги Олександра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.05.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна