РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2025 рокуСправа №161/21063/24
Провадження № 2/451/76/25

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 161/21063/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боратинської сільської ради про позбавлення батьківських прав,-

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Пікуна І.А. ( с/з 15.05.2025), представника відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 13.12.2024 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боратинської сільської ради про позбавлення батьківських прав, за підсудністю.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та позиції (заперечень) відповідача:

В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 08.06.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2018 розірвано, у шлюбі у них - ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу із відповідачем, 19.07.2021 позивачка уклала шлюб із ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини та матеріально не підтримує дитину, тобто злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. ОСОБА_2 з часу розлучення, жодного разу не приходив до дитини, не цікавиться успішністю та шкільним життям сина. 13.09.2018 суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято рішення про часткове задоволення позову про стягнення аліментів, стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 27.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач час від часу сплачує аліменти, тобто злісно ухиляється від їх сплати. Із врахуванням зазначеного, просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Заяви (клопотання) учасників справи:

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про доручення Боратинській сільській раді надати висновок стосовно позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав (а.с.4).

08.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, надання доступу до справи у системі електронний суд та проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.61-64).

08.01.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача (а.с.65-70).

17.01.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача (а.с.87).

07.02.2025 від представника Боратинської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовну заяву Боратинська сільська рада підтримує в повному обсязі (а.с.102-104).

25.02.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виконання ухвали суду від 25.02.2025 (а.с.135-136).

12.03.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі та участі позивача (а.с.143-144).

12.03.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів та допит свідків (а.с.145-153).

13.03.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с.154-155).

24.03.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про долучення до системи «Електронний суд» (а.с.175).

14.04.2025 від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення судового засідання (а.с.179-180).

14.05.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.203-214).

Процесуальні дії у справі:

Суддя своєю ухвалою від 16.12.2024 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Витребував від Служби у справах дітей Боратинської сільської ради письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

Суд своєю ухвалою від 09.01.2025 задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_3 та відклав підготовче засідання. Направив нагадування Службі у справах дітей Боратинської сільської ради щодо виконання ухвали судді від 16.12.2024.

20.01.2025 в підготовчому засіданні протокольно оголошено перерву до 10.02.2025 до 09 год. 00 хв. Направлено нагадування Службі у справах дітей Боратинської сільської ради щодо виконання ухвали судді від 16.12.2024.

07.02.2025 на виконання ухвали Радехівського районного суду Львівської області суду від 16.12.2024 від представника Боратинської сільської ради надійшов письмовий висновок.

Суд своєю ухвалою від 10.02.2025 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.02.2025 о 09.00 год.

Cуд своєю ухвалою від 25.02.2025 залишив матеріали справи без руху, 25.02.2025 такі позивачем усунені.

Суд своєю ухвалою від 27.02.2025 продовжив розгляд цивільної справи.

13.03.2025 суд протокольно задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про долучення доказів та допит свідків; оголосив перерву у судовому засіданні за клопотанням представника позивача ОСОБА_7

24.03.2025 суд протокольно оголосив перерву у судовому засіданні за клопотанням представника позивача ОСОБА_7 .

Суд своєю ухвалою від 14.04.2025 відклав судове засідання за клопотанням представника позивача ОСОБА_7

29.04.2025 суд протокольно оголосив перерву у судовому засіданні.

15.05.2025, після завершення судових дебатів, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 26.05.2025.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та надала суду аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Показала, що після розлучення із відповідачем ОСОБА_2 , останній не цікавиться сином та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, частково сплачує аліменти. 19.07.2021, вона - позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , якого син ОСОБА_5 називає батьком. Син не знає хто його біологічний батько, оскільки вважає, що не настав час щоб розповісти про це. Просить позов задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, взагалі не цікавиться сином та не піклується ним, не приймає ніякої участі у житті дитини, його вихованні та навчанні; аліменти на утримання сина почав сплачувати лише після поданого до суду позову про позбавлення його батьківських прав. Просить врахувати, що жодних перешкод у спілкуванні із сином у відповідача не було.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси згідно ордеру про надання правової допомоги представляв адвокат Квятковський Б.М.

Представник відповідача ОСОБА_3 будучи присутній в режимі відеоконференції у задоволенні позовних вимог просив відмовити з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Показав, що на даний час ОСОБА_2 перебуває за межами території України, де офіційно працевлаштований, що підтверджено трудовим договором. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 бажає спілкуватися із сином та займатися його вихованням, однак позивач чинила перешкоди у спілкуванні батька із сином, адже після розлучення сторін, у 2021 році позивачка ОСОБА_1 вийшла заміж за іншого чоловіка, створила нову сім`ю і не дозволяла відповідачу спілкуватись із сином. Вважає, що особисті конфліктні відносини між батьками чи наявність у житті матері особи, яку вона вважає «кращим батьком» для дитини, не може суперечити правам дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і забезпечення її найкращих інтересів з боку біологічного батька. Зазначив, що позивачка в судовому засіданні сама визнала той факт, що син ОСОБА_5 не знає свого біологічного батька і такі дії позивачки розцінюються чинення перешкоди у спілкування батька з сином, інших доказів щодо перешкод у спілкуванні не може представити. Також представник відповідача зазначив, що відповідач сплачує аліменти, при цьому погашає борг по аліментах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є родичкою відповідача. Під час шлюбу у позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 . Після розлучення, як їй відомо із слів відповідача, позивач чинила перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_5 , зокрема, не давала бачитись із сином, забирати із дитячого садка та інше. Окрім того, їй відомо, що її сестра мати відповідача надсилала поштою позивачці ОСОБА_1 іграшки, одяг для онука ОСОБА_5 .

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 сторони по справі (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.03.2016, видана Виконавчим комітетом Баївської сільської ради Луцького району Волинської області) (а.с.8).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2018, яке набрало законної сили 19.10.2018 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.9-11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2018 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 27 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку із чим, лише 17.06.2024 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист (а.с.12-14; 17).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу «Центру надання адміністративних послуг» Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області № 494 від 12.08.2021 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Як вбачається із довідки про участь батьків учня 3 класу ОСОБА_5 у шкільному житті дитини виданої директором Баївського ліцею Боратинської сільської ради №108/5.2/2-24 від 06.11.2024 учень 3 класу ОСОБА_5 регулярно відвідує заняття у школі, має навчальні досягнення середнього рівня. Мати дитини, ОСОБА_1 спілкується з класоводом та вчителями, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини та його успішністю, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Батько, ОСОБА_2 контакту із школою де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується та не цікавиться успішністю та шкільним життям свого сина (а.с.16).

З розрахунку заборгованості по аліментах серії ВП № 75556106, сформованого старшим державним виконавцем Блищук П.В., станом на 01.09.2024 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 71 417,98 гривень (а.с.18-22).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах серії ВП № 75556106, сформованого старшим державним виконавцем Блищук П.В., станом на 01.05.2025 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 64 404,98 гривень (а.с.217-221).

На підтвердження часткової оплати заборгованості по аліментах, представником відповідача ОСОБА_3 надано платіжні інструкції, загальна сума оплати яких становить 22 575 гривень (а.с.206-214).

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області №553 від 26.09.2024 «Про визнання способу участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та встановлення поркудку побачень», виконавчий кометет встановив ОСОБА_2 порядок побачень з малотінім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.148).

Роботодавець ЗАТ «ІМГРОТА» та працівник ОСОБА_2 уклали трудовий договір від 02.05.2024 за №160, згідно якого ОСОБА_11 прийнятий на роботу на посаду водія, місце укладення договору АДРЕСА_2 (а.с.149-153).

Згідно висновку органу опіки та піклування Боратинської сільської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 30.01.2025 № 15 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » орган опіки та піклування Боратинської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.103-104; 109-111).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» - дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ст. 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Частина 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пунктах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04, § 57, § 58) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344 св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 07.12.2022 року у справі № 562/2695/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 11.01.2023 у справі № 461/7447/17, від 23.04.2025 у справі №451/939/22. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною.

Аналізуючи доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свою вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку про їх недоведеність. У даній справі судом не встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно сина.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Більше того, як встановлено в судовому засіданні (пояснення позивачки) - син ОСОБА_5 не знає хто його біологічний батько, що розцінюється судом, як порушення прав та інтересів сина ОСОБА_5 .

Також в матеріалах справи відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України , може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц виклав правову позицію, згідно з якою посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах серії ВП № 75556106, платіжних доручень на сплату аліментів, виконавчого листа виданого 17.06.2024, відповідачем сплачуються аліменти.

Судом встановлено, про що повідомив представник відповідача, що відповідач ОСОБА_2 висловлює бажання спілкуватися з дитиною, має намір на відновлення відносин з ним, вимушене тимчасове перебування відповідача за кордоном (внаслідок життєвих обставин) дійсно створюють певні труднощі у налагодженні стосунків між батьком та дитиною, але при цьому батько не усувається від виховання та утримання дитини та бажає в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, відтак суд вважає, що родинний зв`язок між батьком і дитиною можливо відновити, а тому не вбачається доведеності обставин необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, доцільність вжиття якого органом опіки та піклування достатньо не аргументовано.

Щодо висновку органу опіки та піклування Боратинської сільської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 30.01.2025 № 15, суд зазначає, що даний висновок не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Крім того, суд не приймає до уваги зазначений висновок з тих підстав, що такий висновок, на переконання суду, носить формальний характер, наданий без об`єктивного дослідження всіх обставин та наданий без достатнього обґрунтування, зокрема, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати до відповідача заходи попередження та попередити останнього про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Тобто суд, дійшов висновку, що відповідач має бути попереджений про те, що в разі ухилення від участі у вихованні сина, він може бути позбавлений батьківських прав.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Судом встановлений факт, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні сина. Відповідачем не було надано належних доказів чинення з боку позивача перешкод у спілкуванні з дитиною. Разом з тим, позивач не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 07.05.2024, справа № 715/1337/23 провадження № 61-18547св23.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок сина з батьком, з урахуванням того, що позивачем не доведено перед судом необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно ст. 141 ЦПК України суд залишає судові витрати на стороні позивача.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 150, 151, 153 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боратинської сільської ради про позбавлення батьківських прав.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність брати участь у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на Службу у справах дітей Боратинської сільської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ;

Представник відповідача: Квятковський Богдан Михайловича, адреса: АДРЕСА_6 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боратинської сільської ради, адреса: вул. Центральна, буд. 15, с. Боратин, Луцький район Волинська область.

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2025.

Головуючий суддяПатинок О. П.