Справа №638/8633/25
Провадження № 2/638/4786/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Теслікова І.І., при прийнятті позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Коваль Анатолія Павловича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду, через свого представника адвоката Коваль А.П., з даною позовною заявою, та у якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч. 2, ч. 4 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Положеннями пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Правова позиція Верховного Суду України, абзац 1 пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 зводиться до того, що позовна заява повинна відповідати вимогам ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, за правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведеною нормою матеріального права визначено право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 454/4820/21 (провадження № 61-14331св23).

Право власності на нерухомість виникає в момент його державної реєстрації.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту набуття прав на нерухомість, його зміни або припинення шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Натомість, позивач звертаючись до суду не надала належних доказів на підтвердження належності їй на праві власності частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до наданого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, власником 39/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 є Територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради. Інформації про власника іншої частки в реєстрі не міститься.

До позовної заяви додано копію свідоцтва про право власності на житло від 04 липня 2003 року, реєстраційний № 3893 про надання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність 61/100 часток комунальної квартири: АДРЕСА_2 , разом з тим дане свідоцтво не є належним доказом права власності. Крім того, суду надано копію повідомлення КП «Харківське міське БТІ» про те, що реєстрація права власності на ім?я ОСОБА_3 на частину спірної квартири анульована, однак не надано доказів цього.

Також, позивачем та її представником не додано до суду жодного доказу в обґрунтовування своїх вимог, а саме на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 з 2014 року не проживає в спірній квартирі.

Крім того, в порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем та її представником в позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, які передбачені ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України».

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Коваль Анатолія Павловича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І. Теслікова