УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 489/6029/17

провадження № 61-953ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Важеніна Світлана Анатоліївна, про зупинення виконання заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільної будівлі,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення самовільної будівлі.

Ленінський районний суд міста Миколаєва заочним рішенням від 10 грудня 2018 року частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 . Зобов`язав ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом знесення гаража літери «Г», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 . Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Ленінський районний суд міста Миколаєва ухвалою від 05 червня 2019 року задовольнив заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року. Скасував заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року, справу призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ленінський районний суд міста Миколаєва ухвалою від 21 жовтня 2019 року замінив неналежного відповідача - ОСОБА_3 , на належного - ОСОБА_1 .

Ленінський районний суд міста Миколаєва заочним рішенням від 17 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив частково.

Зобов`язав ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом знесення самочинно зведеного гаража літера «Г», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 06 липня 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, скасував постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 18 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року залишив без змін.

20 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Важеніна С. А., через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року в указаній вище справі.

Верховний Суд ухвалою від 30 січня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі. Копію ухвали направлено учасникам справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

19 лютого 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

15 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Важеніної С. А. про зупинення виконання (дії) заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року.

Клопотання мотивовано тим, що 01 травня 2025 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовською А. М., на виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції, прийнято постанови про відкриття виконавчих проваджень та арешт коштів боржника. Отже, існує реальна загроза примусового виконання заочного рішення шляхом знесення належного ОСОБА_1 гаража та стягнення з її рахунків грошових коштів. Проте у разі скасування судом касаційної інстанції оскаржуваних судових рішень можуть настати незворотні наслідки примусового виконання рішення (знесення гаража), що порушить право заявниці на мирне володіння об`єктом нерухомості. Також виникнуть труднощі щодо повернення стягнутих грошових коштів.

До клопотання додано копії постанов державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовської А. М. про відкриття виконавчого провадження ВП № 77949614 від 01 травня 2025 року за виконавчим листом № 2/489/366/2020 (489/6029/17) про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом знесення гаража, про арешт коштів боржника від 01 травня 2025 року, про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 01 травня 2025 року за виконавчим листом № 2/489/366/2020 (489/6029/17) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 8 700,00 грн та судового збору у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави, які підтверджують необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення першої інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та зупинення виконання заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтею 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Важеніна Світлана Анатоліївна задовольнити.

Зупинити виконання заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільної будівлі до закінчення касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко