Справа № 524/5578/25
Провадження № 2/524/4358/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Мельник Н.П., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» про дискримінацію її прав, отриманих при народженні та визнання жертвою агресивної підприємницької діяльності Комунального підприємства «Кременчукводоканал»,

УСТАНОВИВ:

15.05.2025 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до КП «Кременчукводоканал» про дискримінацію її прав, отриманих при народженні та визнання жертвою агресивної підприємницької діяльності Комунального підприємства «Кременчукводоканал», а саме:

прийняття позову та відкриття провадження,

визнання позивачки жертвою агресивної підприємницької діяльності приватної установи КП «Кременчукводоканал»,

зобов`язання приватної установи КП «Кременчукводоканал» звернутися до суду та вирішити питання цивілізованим шляхом щодо наявного у позивачки боргу,

зобов`язання приватної установи КП «Кременчукводоканал» виплатити позивачці моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

19.05.2025 позов залишений без руху із наданням позивачці строку для усунення виявлених недоліків.

21.05.2025 позивачка надала суду заяву, на її думку, про усунення недоліків.

Ознайомившись із позовною заявою та заявою про усунення недоліків, суд врахуває посилання позивачка про те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", однак подані нею позов та заява про усунення недоліків є явною демонстрацією неповаги ОСОБА_1 до суду, як державного органу, який здійснює правосуддя, суддів цього суду, відповідача, органу місцевого самоврядування та діючого законодавства України.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, яка забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1 ст.55 Конституції України. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен громадянин має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати в судовому порядку свої права і свободи від порушень і протиправних дій.

Реалізувати право на захист порушеного чи оспорюваного права можливо шляхом письмового звернення до суду у формі позовної заяви чи скарги.

Позовна заява - це документ, який пред`являється позивачем до суду в установленій процесуальним законом формі та містить вимогу про примусовий захист порушеного права чи інтересу.

Ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог; спосіб захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 44ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями

У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 по справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Виходячи з природи процесуального права, яким зловживає особа, загальновизнаним є поділ на: зловживання правом на позов (зловживання процедурою в цілому, зловживання процесом в цілому, зловживання правом на судовий захист, зловживання правом на подачу позову тощо).

Заходи протидії зловживанням процесуальними правами можна розглядати через призму поняття «ефективні засоби правового захисту», що використовується у практиці ЄСПЛ щодо тлумачення ст. 13 ЄСПЛ, яка закріплює право кожного, чиї права та свободи, визнані у ЄСПЛ, було порушено, на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Підхід, запропонований ЄСПЛ щодо засобів захисту права на розгляд справи в розумний строк, може бути застосований і щодо засобів захисту проти зловживання процесуальними правами в цілому.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 199/6713/14-ц, від 14.03.2019 по справі № 9901/34/19.

Звертаючись до суду із відповідними процесуальними документами, позивачу хоч і надане право викладати їх на власний розсуд, висловлюючи при цьому особисті погляди з дотриманням вимог щодо форми та змісту, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, проте це не дає йому права свавільно використовувати неоднозначні звертання по відношенню до учасників процесу, що можуть слугувати проявом неповаги до честі, гідності цих осіб.

Використана позивачкою у позовній заяві форма звернення не відповідає засадам та завданням цивільного судочинства.

Подібні форми звернення є неприпустимими та становлять зловживання процесуальними правами.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п.п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2019 по справі № 199/6713/14-ц, згідно яких за змістом ч. 2 ст. 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи п.п. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування із Судом вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах "Rehak v. the Czech Republic" від 14.05.2004, заява № 67208/01, "Duringer and Grunge v. France" від 04.02.2003, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Зважаючи на викладене, суд розцінює дії позивачки як прояв неповаги до суду, відповідача та держави, що є зловживанням з боку позивачки її процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Аналогічного висновку прийшов Полтавський апеляційний суд у постанові від 07.05.2025 по справі № 524/1470/25.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачці подану нею позовну заяву з урахуванням вищенаведеного, а також з підстав не усунення виявлених недоліків. Зазначене не позбавляє позивачку права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законодавством.

Керуючись ст.ст. 2, 43, 44, 182, 183, 185,258,260,261, 352 - 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» про дискримінацію її прав, отриманих при народженні та визнання жертвою агресивної підприємницької діяльності Комунального підприємства «Кременчукводоканал» повернути позивачці.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позову не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законодавством.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Мельник