ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 393/413/24

провадження № 22-ц/4809/694/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2025 року у складі головуючого судді Рачкелюка Ю. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень і рішення суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 107035,99 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32 976, 74 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 16 357, 89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 57 701, 36 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що 10 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13052.005469889.

Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37 442 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п.1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту.

Банк на виконання умов договору надав позичальниці грошові кошти у сумі 37 442 грн строком до 10 липня 2022 року.

Проте відповідачка свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала та станом на 19 грудня 2023 року має заборгованість у розмірі 107035,99 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 32976,74 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16357,89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 57701,36 грн.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факториг» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно якого було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 107035,99 грн та судові витрати зі сплати судового збору і правничої допомоги.

У відзиві на позов представник відповідачки заперечував щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що будь-яких послуг за обслуговування кредиту банком не надавалось, а тому у відповідачки відсутні підстави для сплати 57 701,36 грн в рахунок погашення заборгованості за послуги «з обслуговування». Вказав, що згідно ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зазначає, що заборгованість нарахована станом на 19 грудня 2023 року, в той час, як строк кредитування було визначено до 10 липня 2022 року. Крім того, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП65240622), з відповідачки вже стягувалася сума 50695 грн за цим кредитним договором (а.с.67-69).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2025 року частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019, яка станом на 19.12.2023 становить 13436,41 грн та складається з: заборгованості за відсотками 13436,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судові витрати у виді: судового збору в розмірі 380,11 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 878,72 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_1 виконавчим написом було стягнуто 2 921, 48 грн заборгованості за відсотками, а тому суд вважав за можливе стягнути різницю суми між заявленою позивачем сумою заборгованості по відсотках у розмірі 16357,89 грн та сумою заборгованості по відсотках стягнутою виконавчим написом у розмірі 2921,48 грн, що становить 13436,41 грн,

Відмовляючи у стягненні заборгованості в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованості за відсотками в ромірі 2 921, 48 грн, суд першої інстанції виходив з того, що 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. був виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13251, яким було стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 10.09.2020, за період з 11.10.2020 по 03.02.2021 включно у розмірі: 50 695,30 грн, з яких 32976,74 грн заборгованість за основним боргом, 2921,48 грн заборгованість за відсотками, 12 897,08 грн плата за обслуговування кредиту.

Суд вказав, що відомості про визнання виконавчого напису нотаріуса від 16.03.2021 № 13251 таким, що не підлягає виконанню, матеріали справи не містять. Оскільки судом було встановлено, що з відповідачки вже було стягнуто частину заборгованості за Договором кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019, а саме всю суму заборгованості за тілом кредиту 32976,74 грн, тому відсутні підстави для її стягнення за цим позовом.

Крім того, суд відмовив у стягненні з відповідачки на користь позивача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 57 701,36 грн вказавши, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості за основним боргом у сумі 37 442 грн та заборгованості за відсотками у сумі 2 921, 48 грн та постановлення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що наявність виконавчого напису без його виконання не припиняє дію договору. Вказав, що повернення виконавчого документа було зумовлене законодавчою забороною на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану, а не фактичним виконанням боргових зобов`язань відповідачки. Відтак вказана обставина свідчить про те, що кошти не були стягнуті з боржниці, а виконавче провадження фактично не було виконане. Представник зазначає, що повернення виконавчого документа не є доказом відсутності заборгованості позичальника перед кредитором, оскільки повернення документа відбулось з процесуальних підстав, передбачених законодавством, а не внаслідок виконання боргових зобов`язань.

Позивач вказав, що ним надано достатні та обґрунтовані докази, які підтверджують наявність заборгованості відповідачки, відповідно суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідачки адвокат Браверман В. О. подав до апеляційного суду письмові пояснення в яких заперечив щодо доводів і вимог апеляційної скарги. Зазначив, що виконавчий напис у даній справі не було скасовано, відтак за ним можливо проводити стягнення після закінчення воєнного стану. Представник вказав, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не відповідає дійсності, більш того, позивач не надав первинних бухгалтерських документів, якими підтверджується факт надання коштів відповідачці (а.с.168-169).

Участь сторін під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Представник позивача в апеляційній скарзі висловив згоду на розгляд справи без його участі (а.с.138).

15 травня 2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідачки (а.с.171).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в межах заявлених в апеляційній скарзі вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

10 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк», страховим агентом ТОВ "Нью Файненс Сервіс" та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13052.005469889.

Відповідно до розділу 1, Банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: 1.2 сума кредиту 37442,00 грн, 1.3 процентна ставка та тип % річних 15,5 змінювана, 1.4. строк кредиту, 36 місяців.

Пунктом 1.6 договору визначено, що дата повернення кредиту 10 липня 2022 року.

Згідно п.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку». Відповідно до п.8 договору, договір набуває чинності: в частині споживчого кредиту з моменту списання коштів з позичкового рахунку для виконання п.1.7. (банк надає кредит позичальнику для власних потреб) (а.с.5).

Крім того, 10 липня 2019 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 0 липня 2019 року.

У паспорті визначено порядок повернення кредиту та розмір відсоткової ставки (а.с.6).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, про що свідчить виписка від 19 грудня 2023 року за кредитним договором № Р29.13052.005469889 та ордери розпорядження № 1 та № 2 від 10 липня 2019 року (а.с.7-12).

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Отпіма Факторинг» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-27).

В друкованому Реєстрі боржників № 1 від 19 грудня 2023 року № п/п 1185, зазначено боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10 липня 2019 року, загальна сума заборгованості 107 035,99 грн, стадія примусового виконання виконавче провадження завершено (а.с.23-25).

Крім того, 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889 (а.с.28-36).

До вказаного договору факторингу було додано реєстр боржників № 1 від 22 грудня 2023 року, де в графі № п/п 1185, вказано боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10 липня 2019 року, загальна сума заборгованості 107035,99 грн, стадія примусового виконання виконавче провадження завершено (а.с.33-35)

Позивач у позові зазначив, що у зв`язку з неповерненням відповідачкою коштів виникла заборгованість, яка станом на 19 грудня 2023 року становить 107035,99 грн, та складається з: заборгованості за основним боргом 32 976,74 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16 357,89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 57 701,36 грн, на підтвердження надав довідку-розрахунок заборгованості (а.с.13).

Під час розгляду справи, стороною відповідача було надано до суду виконавчий напис, виданий 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 13251, яким було стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10 липня 2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 10 вересня 2020 року, за період з 11 жовтня 2020 року по 03 лютого 2021 року включно у розмірі: 50 695,30 грн, з яких 32976,74 грн заборгованість за основним боргом, 2921,48 грн заборгованість за відсотками, 12 897,08 грн плата за обслуговування кредиту (а.с.113).

За заявою АТ «Ідея Банк», 22 квітня 2021 року було відкрито виконавче провадження 65240622 на виконання виконавчого напису від 16 березня 2021року № 13251, проте 05 вересня 2022 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» через заборону у період дії воєнного стану примусового виконання виконавчих написів нотаріусів (а.с.114-116).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відмовляючи у стягненні заборгованості в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованості за відсотками в ромірі 2 921, 48 грн суд першої інстанції виходив з того, що 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13251, яким було стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 10.09.2020, за період з 11.10.2020 по 03.02.2021 включно у розмірі: 50 695,30 грн, з яких 32976,74 грн заборгованість за основним боргом, 2921,48 грн заборгованість за відсотками, 12 897,08 грн плата за обслуговування кредиту. За заявою АТ «Ідея Банк», 22.04.2021 було відкрито виконавче провадження 65240622 на виконання виконавчого напису від 16.03.2021 № 13251, проте 05.09.2022 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» через заборону у період дії воєнного стану примусового виконання виконавчих написів нотаріусів.

Суд вказав, що відомості про визнання виконавчого напису нотаріуса від 16.03.2021 № 13251 таким, що не підлягає виконанню матеріали справи не містять.

Судом вважав встановленим, що з відповідачки вже було стягнуто частину заборгованості за договором кредиту та страхування № Р29.13052.005469889 від 10.07.2019, а саме всю суму заборгованості за тілом кредиту 32976,74 грн та частину заборгованості за відсотками в сумі 2921,48 грн, тому підстави для задоволення возову в цій частині відсутні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, оскільки на час звернення позивача до суду із даним позовом відсутні докази належного виконання зобов`язання відповідачкою.

Наявність виконавчого напису без його виконання не припиняє дію договору. Крім того, повернення виконавчого документа було зумовлене законодавчою забороною на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану, а не фактичним виконанням боргових зобов`язань відповідачки. Відтак вказана обставина свідчить про те, що кошти не були стягнуті з боржниці, а виконавче провадження фактично не було виконане. Повернення виконавчого документа не є доказом відсутності заборгованості позичальника перед кредитором, оскільки повернення документа відбулось з процесуальних підстав, передбачених законодавством, а не внаслідок виконання боргових зобов`язань.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов помилкових висновківщодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованості за відсотками в ромірі 2 921, 48 грн, помилково вважав це подвійним стягненням однієї і такої ж суми боргу.

Вирішуючи спір у межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦКУкраїни).

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

В силу положень пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язані не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що 10 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк», страховим агентом ТОВ "Нью Файненс Сервіс" та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р29.13052.005469889.

Відповідно до пункту 1 договору, Банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: 1.2 сума кредиту 37 442,00 грн, 1.3 процентна ставка та тип % річних 15.5 змінювана, 1.4. строк кредиту, 36 місяців.

Пунктом 1.6 договору визначено, що дата повернення кредиту 10 липня 2022 року (а.с.5).

Отримання позичальником кредитних коштів у сумі 37 442,00 грн підтверджується ордером-розпорядженням №1 від 10 липня 2019 року про видачу кредиту в сумі 30001,6 грн та ордером-розпорядженням страхового платежу №2 за договором кредиту та страхування від 10 липня 2019 року, за умовами якого позичальниця погодилась сплатити одноразовий страховий платіж у сумі 7 440, 40 грн, що разом складає погоджену сторонами у кредитному договорі суму кредитування (30001,6 грн +7 440, 40 = 37 442,00 грн) (а.с.7).

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Отпіма Факторинг» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-27).

У друкованому Реєстрі боржників № 1 від 19 грудня 2023 року № п/п 1185, зазначено боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10 липня 2019 року, загальна сума заборгованості 107 035,99 грн, стадія примусового виконання виконавче провадження завершено (а.с.23-25).

Крім того, 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно якого останньому було відступлено право вимоги за кредитним договором № Р29.13052.005469889 (а.с.28-36).

До вказаного договору факторингу було додано реєстр боржників № 1 від 22 грудня 2023 року, де в графі № п/п 1185, вказано боржника ОСОБА_1 № договору Р29.13052.005469889 від 10 липня 2019 року, загальна сума заборгованості 107035,99 грн (а.с.33-35)

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 19 грудня 2023 року заборгованість відповідачки складає - 107035,99 грн, та складається із: заборгованості за основним боргом 32 976,74 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16 357,89 грн, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 57 701,36 грн, на підтвердження надав довідку-розрахунок заборгованості (а.с.13).

На підставі оцінки зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надало відповідачці кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права вимоги банку до позичальниці ОСОБА_1 згідно договору факторингу.

Відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів, а тому суд вважає, що позивачем доведений факт неналежного виконання позичальницею ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, як наслідок, наявні підстави для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 32 976, 74 грн та заборгованості за відсотками у сумі 16 357, 89 грн.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за обслуговування кредиту в сумі 57701, 36 грн рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Стосовно витрат на правничу допомогу у суді першої слід зазначити таке.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000 грн представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокат Павленко С. В. до суду надав: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, додаткову угоду № 11 від 23.05.2024 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021, акт № 1 прийому-передачі прийому-передачі правової допомоги від 12.06.2024, форма акту прийому-передачі реєстру боржників акт № 19, статут АО «Правовий діалог», платіжну інструкцію в національній валюті від 13.06.2024 № 760, довіреність від 10.11.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000531 від 30.11.2018 та посвідчення адвоката видане на ім`я Павленка С. В.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін) та пропорційності відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, співмірність та пропорційність розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 220 грн витрат на правничу допомогу понесену стороною позивача в суді першої інстанції .

За таких обставин, враховуючи наведене, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 16 357,89 грн, а також здійснити новий розподіл судових витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 16 357,89 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за поданння позовної заяви в розмірі 1 392,88 грн та апеляційної скарги в розмірі грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесену ТОВ «Цикл Фінанс» в суді першої інстанції в розмірі 3 220 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32 976, 74 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 16 357,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» () витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 392,88 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 220 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» () витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 20.05.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник