ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2025 року

м. Харків

справа № 2-1635/4-1999 (646/1229/24)

провадження № 22-ц/818/3013/25; № 22-ц/818/3014/25;

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 1999 року та на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2000 року по цивільній справі № 2-1635/4-1999 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права землекористування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відновлення порушеного права землекористування,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 1999 року позов було задоволено.

Додатковим рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2000 року зазначено, що згідно із рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 1999 року загальний розмір земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1 складає 586 кв.м.

На судові рішення, 31 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з пропуском передбаченого законом строку.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Аналіз вказаних правових норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Таким чином, сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вищевказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352ск18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин пропуску строку, є позивачем у даній справі, отже, враховуючи вимоги ч.2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, оскільки позивач звернувся з апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, знаючи про існування вказаної справи.

В постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 Велика Палата Верховного Суду вказала: «що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).»

Велика Палата Верховного Суду у вище вказаній постанові дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.

Враховуючи те, що позивач був обізнаний про розгляд справи судом першої інстанції, апеляційна скарга не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги в установлений законом строк, тому наявні підстави, відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 1999 року та на додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2000 року по цивільній справі № 2-1635/4-1999 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права землекористування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відновлення порушеного права землекористування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований