Справа № 481/558/25
Провадж.№ 2/481/329/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати за нею ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення «02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :04:026:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06.12.2024 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 872, є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка на підставі рішення виконавчого комітету Березнегуватської сільської ради була передана у власність її батька ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер. За життя її матір`ю було виготовлено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер :04:026:0014, однак, переоформити та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку мати не встигла. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що її мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не дооформила у спадкових правах земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:026:0014. Після смерті батька на земельну ділянку є два спадкоємці за законом, вона та її брат ОСОБА_2 . Вважає, що в силу ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України, разом з переходом права власності на житловий будинок до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку.

В силу вимог ст. 14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 16.04.2025 року визначено головуючу суддю Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 17.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13.05.2025 року о 11:15 год.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області від 03.12.1961 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області від 29.10.1998 року (а.с.29).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого завідуючою Новобузькою державною нотаріальною конторою Паліюк Л.М. від 19.10.1999 року, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-МК № 043709, виданого на підставі рішення виконкому Березнегуватської сільської ради за № 37 від 22.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 249 від 20.04.1997 року (а.с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.01.2024 року (а.с.30).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. від 06.12.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 872, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка успадкувала житловий будинок з прилеглими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020 (а.с.31).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 043709, виданого на підставі рішення виконкому Березнегуватської сільської ради за № 37 від 22.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 249 від 20.04.1997 року, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території села Березнегуватське. Землю передано для обслуговування жилого будинку (а.с.11).

На підставі рішення Березнегуватської сільської ради № 37 від 22.10.1996 року та державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 043709 від 20.04.1997 року, здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером - :04:026:0014, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 21.12.2023 року (а.с.14,15).

23.09.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. з усним зверненням щодо надання роз`яснення законодавства про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:026:0014, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Однак, відповідно до повідомлення «Про надання роз`яснення згідно ст. 4 ЗУ «Про нотаріат» від 23.09.2024 року № 147/01-16 позивачці було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну площею 0,2500 га, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:026:0014, як спадкоємцю першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в с. Березнегуватське Баштанського району, та яка прийняля, в свою чергу, спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не дооформилась у спадкових справах не є можливим. В заповіті від 25.12.2014 року, який склав спадкодавець та посвідчила Березнегуватська сільська рада за р. № 22, заповідано житловий будинок за цією ж адресою, але не згадана вищевказана присадибна ділянка, окрім того, спадщину за заповітом прийняв і син спадкодавця, тому спадкоємців за заповітом та за законом двоє (а.с.13).

Таким чином, враховуючи, що за життя ОСОБА_3 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , переоформити та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на зазначену вище земельну ділянку, не встигла, позивачка не має можливості реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (глава 10 розділу II) регламентує порядок видачі свідоцтва про право на спадщину та передбачає надання необхідних для цього документів.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», пп. 4.14 п. 4 глави 10, розділу II Порядку).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (пп. 4.15 п. 4 глави 10, розділу II Порядку).

Згідно з ч.3 ст.47 ЗУ «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є процедурою для подальшого набуття права власності на цю земельну ділянку після отримання свідоцтва про право на спадщину.

До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вимогами п. а, ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Окрім того, згідно ч. 2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужування (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Частиною 2 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувану (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувану (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Згідно ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж Кодекс зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивачка позбавлена можливості розпорядитися належним їй спадковим майном, що належало спадкодавцям, оскільки, за життя ОСОБА_3 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , переоформити та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на зазначену вище земельну ділянку, не встигла, тому позивачка позбавлена можливості успадкувати та зареєструвати нерухоме майно.

Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , набувши право власності на житловий будинок, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням «02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення «02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :04:026:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлений 16.05.2025 року.

Суддя С.І. Вжещ