КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 381/2375/22 Головуючий у суді першої інстанції - Соловей Г.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/547/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Задорожньою Олесею Ігорівною на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2022 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивував тим, що 02.11.2016 року ОСОБА_1 приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви-анкети.

Початкова орієнтовна сума ліміту дозволеного овердрафту становить 6100,00 грн, строк дії дозволеного овердрафту 12 місяців (дата завершення овердрафту 01.11.2017 року), зі сплатою процентів за користування овердрафтом - 30,00 %, процентна ставка на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом становить 48 %.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти у встановленому Договором розмірі. Відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів та має прострочену заборгованість.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного погашення цього боргу, ПАТ АБ «Укргазбанк» просив суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором у вказаному розмірі.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2022 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за Договором № ASJ-36160-16-DOM від 02.11.2016 року в розмірі 7651,37 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту (поточної) - 5970,99 грн, заборгованості по процентах (поточної) - 212,99 грн, заборгованості за процентами (простроченої) - 1467,39 грн та судові витрати в сумі 2481,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Козелецького районного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачка не була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, не отримувала копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. Вказує також, що не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (куди направлялись судові повістки та вимоги банку), з 2019 року.

Вказує також на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення з позовом, оскільки датою закінчення овердрафту за договором є 01.11.2017, в той час як банк звернувся із позовом 12.08.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ПАТ АТ «Укргазбанк» вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7651,37 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 02.11.2016 ОСОБА_1 приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви-анкети № ASJ-36160-16-DOM від 02.11.2016 року. Початкова орієнтовна сума ліміту дозволеного овердрафту становить 6100,00 грн, строк дії дозволеного овердрафту 12 місяців (дата завершення овердрафту 01.11.2017 року), зі сплатою процентів за користування овердрафтом - 30,00 %, процентна ставка на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом становить 48 %.

Вказана обставина підтверджується копією анкети-заяви від 02.11.2016 (а.с. 15), копією додатку до анкети-заяви від 02.11.2016, який містить усі істотні умови укладеного між сторонами договору (а.с. 16) та копією розписки ОСОБА_1 від 02.11.2016 про отримання платіжної картки та запечатаного конверта із ПІН-кодом (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами п. 3.1 та п. 4.4.1 Договору, банк відкриває клієнту картковий рахунок виключно в національній валюті України та видає платіжну картку та пін-код до неї на підставі підписаної клієнтом заяви на приєднання.

Відповідно до п. 3.17 в разі непогашення Овердрафту (кредиту) в день його виникнення, Клієнт зобов`язується сплатити проценти за користування Овердрафтом (кредитом), нараховані Банком відповідно до п. 3.18 цього додатку до Договору у розмірі, визначеному у Тарифах банку.

Пунктом 3.18 Договору, визначено, що Банк нараховує проценти за користування Овердрафтом (кредитом) у валюті Овердрафту, за фактичний строк користування кредитними коштами , виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на картковому рахунку. Проценти нараховуються щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця, в день закінчення строку на який надано дозволений овердрафт.

Відповідно до п. 4.4.13 та 4.4.14 Договору, щомісячно, до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому Клієнт користувався кредитними коштами (Дозволеним овердрафтом), а також в день розірвання цього Договору, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку нараховані проценти за користування дозволеним овердрафтом та овердрафтом (кредитом) (в разі наявності), проценти нараховуються в порядку визначеному п. 4.4.12 Договору.

Згідно п. 6.2.5 Договору, Клієнт зобов`язаний здійснювати оплату послуг Банку, що випливають з цього Договору, в розміри та строки встановлені в Тарифах, а також відшкодовувати будь-які витрати Банку, пов`язані з виконанням цього Договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за Договором, позивачем направлена на її адресу вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 129/32953/2020 від 30.10.2020 року з вимогою погасити існуючу заборгованість, однак була залишена без задоволення, заборгованість не погашена (а.с. 30).

Станом на 24.02.2021 у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 7651,37 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту (поточна) - 5970,99 грн, заборгованість по процентах (поточна) - 212,99 грн, заборгованість за процентами (прострочена) - 1467,39 грн, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 18-20), та виписками по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 21-28).

Доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів відповідачка суду не надала. Докази повного чи часткового погашення боргу у матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, оцінивши надані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачкою умов договору та, відповідно, наявність підстав для задоволення позову ПАТ АТ «Укргазбанк».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, не отримувала копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, а також про непідсудність справи Фастівському міськрайонному суду Київської області.

Так, згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апелянтка вказує, що не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (куди направлялись судові повістки та вимоги банку), з 2019 року.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 , наданою відповідачем (а.с. 29) та відповіддю на запит суду виконкому Фастівської міської ради Київської області від 19.08.2022 (а.с. 41).

Тому посилання апелянтки на відсутність доказів повідомлення її про розгляд справи спростовується наявним у матеріалах справи конвертом з поштовим відправленням (копією ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги) з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 46), що, в силу вимог ст. 130 ЦПК, вважається належним повідомленням особи.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування до спірних відносин наслідків спливу строку позовної давності апеляційний суд також відхиляє.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частини третя та четверта статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, з 02 квітня 2020 року визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності продовжений.

Крім цього, відповідно до п. 14 заяви-анкети N? ASJ-36160-16-DOM від 02.11.2016 року, відповідачка підтверджує, що надає право банку після закінчення строку дії ліміту овердрафту, визначеного в даній заяві-анкеті, продовжити строк дії ліміту на такий же строк, що визначено цією заявою-анкетою. Підтвердженням наміру Банку продовжити строк дії ліміту овердрафту є доступність кредитних коштів станом на наступний банківській день після настання строку закінчення дії ліміту дозволеного овердрафту.

Таким чином строк дії договору/ліміту овердрафту відповідно до п. 14 Заяви-договору продовжувався кожний раз на 12 місяців, відповідачка фактично користувалась коштами до 03.03.2020, знімаючи кошти з картки через АТМ, що підтверджується випискою по рахунку N?3973.500101.980.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування строків позовної давності до спірних відносин.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідачки не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до його незгоди з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Задорожньою Олесею Ігорівною залишити без задоволення.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома