Провадження № 2/752/2060/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.04.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь різницю вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 21 601,00 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, понесені судові витрати у розмірі 27 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

1.1. Стислий виклад позиції позивача

12.08.2024 за адресою: м. Київ, вул. Академіка Книшова (Амурська), 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіля «JEEP RENEGADE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок звернення позивача до страховика відповідача ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», останнім було складено страховий акт № 51601/1 від 20.09.2024 та виплачено страхове відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у сумі 53 680,00 грн; вартість встановленого збиту страховиком складає: 53680 + коефіцієнт зносу + ПДВ 20% (з якого вирахувано франшизу 1500,00 грн).

З документів, наданих страховиком відповідача вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 13 472,29 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів - 8 500,00 грн, вартість нових складників, що підлягають заміні - 65 893,00 грн без застосування коефіцієнту.

Відповідно до висновку судового експерта Баранкова В.О. № 19/24 від 14.10.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 130 327,77 грн без застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Разом із тим, фактичні витрати із виконання ремонту та відновлення пошкодженого транспортного засобу, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, склали 72 281,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № А1948 від 20.09.2024 року.

Таким чином, виходячи з виплаченої суми страхового відшкодування 52 180,00 грн. та вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу, різниця щодо вартості понесених збитків становить 20 101,00 грн.

Також, оскільки договором страхування відповідача передбачено франшизу у розмірі 1 500,00 грн яка не була сплачена, то сума франшизи підлягає включенню до суми стягнення.

Крім того, незважаючи на встановлені законодавчі обмеження розміру страхової виплати, відповідач не виявила бажання здійснити компенсацію між фактично завданими збитками та розміром страхового відшкодування. Це призвело до необхідності пошуку механізму компенсації шкоди та змусило позивача звертатись до суду із даною позовною заявою. Заявлена до відшкодування моральна шкода обумовлена виключно фактичним позбавленням позивача у використанні власного транспортного засобу та необхідністю вишукування механізмів отримання компенсації матеріальної шкоди, що передбачено чинним законодавством.

Таким чином, наразі наявні правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди у грошовому виразі в розмірі 5 000,00 грн, що об`єктивно може відповідати мірі завданої моральної шкоди.

Разом із тим, для звернення до суду позивач замовила проведення транспортно-товарознавчого дослідження транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу. Вартість виготовлення висновку експерта становить 12 000,00 грн, які були сплачені, що підтверджується платіжною інструкцією.

Відповідно до умов договору вартість правової допомоги визначена сторонами у фіксованому розмірі 15 000,00 грн, понад які сплачуються фактично понесені витрати.

Отже орієнтовний розмір судових витрат, понад розмір судового збору, становить 27 000,00 грн. Детальний опис судових витрат буде визначений після розгляду справи на підставі опису робіт.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечила проти заявлених позовних вимог, вказуючи на наявність у ТДВ «СКГ «ОБЕРІГ» обов`язку по виплаті різниці вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, оскільки така різниця не перевищує ліміт відповідальності, передбачений полісом (160 000, 00 грн).

Також вважає відсутніми підстави для покладення на неї обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди, оскільки така шкода підлягає відшкодування саме страхувальником ТДВ «СКГ «ОБЕРІГ».

Вказує на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав саме з боку відповідача, наявність у позивача права вимоги до відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказала. що викладені у ньому обставини не гуртуються на вимогах закону, а тому не можуть бути взяті судом до уваги. Відповідач помилково зазначає про наявність у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» обов`язку по відшкодуванню різниці вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

06.03.2025 представником відповідача - адвокатом Білоногом О. О. подано клопотання про його вступ у справу як представника ОСОБА_2 .

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 23.12.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 12.08.2024 за адресою: м. Київ, вул. Академіка Книшова (Амурська), 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіля «JEEP RENEGADE», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіля «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

За результатом дорожньо-транспортної пригоди в цей же день було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.10.2024 у справі №752/18055/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Під час дорожньо-транспортної події автомобілю «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , завдано матеріальні збитки.

Транспортний засіб належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , виданого 29.05.2021 ТСІД № 5141.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно із полісом (договором) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218015158 від 20.11.2023 ТВД «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ».

За результатом оцінки збитків ТВД «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування без урахування франшизи та із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 52 180,00 грн, яке є меншою ніж розмір завданої шкоди.

Згідно листа ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» від 30.08.2024 № 51601/К позивачу повідомлено, що 12.08.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка має ознаки страхового випадку та зареєстрована ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» у справі за №51601.

Внаслідок звернення позивача до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», останнім було проведено огляд транспортного засобу та зафіксовано пошкодження, які відображені в акті огляду транспортного засобу від 17.08.2024.

Листом ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» від 20.09.2024 № 51601/ПЗ позивачу повідомлено, що подія, яка мала місце 12.08.2024 за участю автомобіля «SUZUKI SX4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка визнана страховим випадком.

ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» складено страховий акт № 51601/1 від 20.09.2024, відповідно до якого останній прийняв рішення про визнання події стразовим випадком та про виплату позивачці страхового відшкодування у сумі 52 180,00 гри (без врахування франшизи 1 500 грн.)

Перелік пошкоджень належному позивачу транспортному засобу «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача міститься у висновку судового експерта від 14.10.2024 №19/24.

Відповідно до розрахунку ремонтної калькуляції № 19/24, розрахованої за допомогою комп`ютерного комплексу АUDАТЕХ становить 130 327,77 грн, з яких вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 5 720,00 грн, 6 445,09 грн - вартість необхідних для ремонту матеріалів та 118 162,68 грн - вартість складових, які підлягають заміні.

Страховиком було виплачено страхове відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у сумі 53 680,00 грн; вартість встановленого збиту страховиком складає: 53680 + коефіцієнт зносу + ПДВ 20% (з якого вирахувано франшизу 1 500,00 грн).

При цьому вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортному засобу «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 13 472,29 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів - 8500,00 грн, вартість нових складників, що підлягають заміні - 65 893,00 грн без застосування коефіцієнту.

Таким чином вартість відновлювального ремонту, визначеного страховиком, без урахування коефіцієнту зносу становить 87 865,29 грн.

Відповідно до висновку судового експерта Баранкова В.О. № 19/24 від 14.10.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 130 327,77 грн без застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Фактичні витрати із виконання ремонту та відновлення пошкодженого транспортного засобу «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, склали 72 281,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № А1948 від 20.09.2024.

2.2. Застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону №1961-ІV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471 /15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Тож, виходячи із системного тлумачення положень законодавства страхова виплата в межах ліміту відповідальності (страхової суми) обмежується застосуванням коефіцієнту зносу та є меншою, ніж фактично завдана шкода.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відтак відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При цьому, франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо стягнення моральної шкоди

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22), від 10 травня 2023 року в справі № 522/5513/19 (провадження № 61-16844св20)).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача у її скоєнні, а також отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування в розмірі 52 180,00 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ, за мінусом франшизи у розмірі 1 500,00 грн.

Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Позивачем надано суду докази понесення витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу «JEEP RENIGADE», державний номерний знак НОМЕР_2 , на загальну суму 72 281,00 грн., яка дорівнює фактично понесеним витратам на відшкодування завданої шкоди, що підтверджується актом виконаних робіт № А1948 від 20.09.2024.

Виходячи з виплаченої суми страхового відшкодування та вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу, різниця щодо вартості понесених позивачем збитків становить 20 101,00 грн.

Оскільки договором страхування відповідача передбачено франшизу у розмірі 1 500,00 грн яка не була сплачена, то сума франшизи підлягає включенню до суми стягнення, оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами наведених вище норм закону, а обов`язок по відшкодуванню франшизи покладено законодавцем на винну у ДТП особу.

Ураховуючи викладене вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що з урахуванням франшизи складає 21 601,00 грн.

Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено факт завдання шкоди внаслідок ДТП з вини відповідача та невчинення ним заходів з відшкодування завданої шкоди.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачем доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли певного рівня «страждань».

З огляду на встановлене, у даній справі слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Отже, діями відповідача були заподіяні моральні страждання позивачу, зокрема, у ОСОБА_1 був порушений звичайний спосіб життя, пов`язаний з експлуатацію автомобіля, вона була позбавлена можливості використовувати належний їй на праві власності транспортний засіб за призначенням, що вимагало додаткових зусиль для організації життя.

З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, суд вважає, що позивачам дійсно завдано моральна шкода і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача.

Суд, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2 000,00 грн, а тому частково задовольняє позовні вимоги в цій частині.

3. Висновки суду

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню частково.

4.Судові витрати

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для звернення до суду позивач замовила проведення транспортно-товарознавчого дослідження транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу.

Висновок судового експерта, який обізнаний про кримінальну відповідальність від 14.10.2024 № 19/24 є додатком до позовної заяви.

Вартість виготовлення висновку експерта становить 12 000,00 гривень, які були сплачені, що підтверджується актом виконаних робіт від 25.10.2024 та платіжною інструкцією №0.0..1 від 11.09.2024.

За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю, а також відшкодувати витрати на проведення експертизи в розмірі 12 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 979, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) різницю вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 21 601 (двадцять одна тисяча шістсот одна) гривня 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та судові витрати по сплаті експертизи у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Чекулаєв