Ухвала

16 травня 2025 року

м. Київ

справа № 619/3470/24

провадження № 61-6256ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Харченком Костянтином Сергійовичем, на постанову Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року (повну постанову складено 14 квітня 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2025 року

заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Харченка К. С. про зустрічне забезпечення позову задоволено;

застосовано заходи зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_4 внести, протягом 10 днів, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області (№ рахунку UA0006674, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 26281249, Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ, МФО - 820172) грошові кошти в сумі 822 564,90 грн як забезпечення відшкодування збитків відповідача відповідно до вимог частини четвертої статті 154 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Гринченко Т. М. задоволено;

ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 січня 2025 року скасовано;

заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Харченка К. С. про зустрічне забезпечення позову залишено без задоволення.

14 травня 2025 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Харченком К. С., на постанову Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року (повну постанову складено 14 квітня 2025 року).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення передбачено пунктом 5 частини першої статті 353 ЦПК України.

Зміст пункту 5 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено (див., зокрема, ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2023 року в справі № 367/1992/19 (провадження № 61-9271ск23), ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі № 463/7795/23 (провадження № 61-7610ск24)).

Не підлягають касаційному оскарженню ухвали суду першої інстанції про зустрічне забезпечення позову, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за результатами апеляційного перегляду таких ухвал (див. ухвалу Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 466/3148/23 (провадження № 61-477ск24)).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постановиХарківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 рокупро можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена постанова Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 398, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана адвокатомХарченком Костянтином Сергійовичем, на постанову Харківськогоапеляційного суду від 03 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков