Провадження № 2/357/211/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ан І.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Кучерука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

У грудні 2024 року ОСОБА_3 (далі «Позивач») звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на такі обставини.

13.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 для виконання процедури імплантації зуба. Попередній позитивний досвід лікування у інших лікарів цього медичного закладу став підставою для звернення до головного лікаря закладу.

На підтвердження звернення за послугами до Відповідача, Позивач надає копію чека на оплату послуг Відповідача та копію Акта виконаних робіт, а також форму рецептурного бланку №1 (ф-1) виданого Відповідачем Позивачу після невдалого проведення операції з чеком, який підтверджує придбання вказаних у рецепті препаратів (у додатках).

Під час процедури видалення зуба 13 січня 2024 року лікарем ОСОБА_2 було допущено грубі порушення, що спричинили тяжкі наслідки. У результаті невдалого видалення зуба корінь розміром близько 4 мм залишився у гайморовій пазусі, а також утворився отвір (свіщ) розміром приблизно 3х4 мм.

Для усунення зазначених наслідків лікар створив мембрану для загоєння тканин та герметизації пазухи.

17.01.2024 року під час контрольного обстеження було встановлено, що мембрана протрималась лише добу та не прижилась. ОСОБА_2 було прийнято рішення про проведення оперативного втручання для видалення залишків кореня із гайморової пазухи та повторного встановлення мембрани. Операція виявилася невдалою корінь залишився в пазусі, а лікар, намагаючись видалити його за допомогою пристрою для всмоктування, лише погіршив стан пацієнта, розширивши отвір до 5 мм. Повторно встановлена мембрана також не прижилась.

19.01.2024 року ОСОБА_1 змушений був звернутися до ОСОБА_2 у терміновому порядку для зупинки кровотечі, яка тривалий час не припинялась.

24.01.2024 року під час чергового огляду було встановлено, що корінь зуба знаходиться значно глибше, ніж передбачалося, мембрана знову не прижилась, а отвір залишився значним. Стан пацієнта різко погіршився протягом п`яти днів він був позбавлений можливості приймати їжу та рідину.

Дії Відповідача призвели до значного погіршення здоров`я ОСОБА_1 та завдали йому фізичних та моральних страждань.

З метою підтвердження ускладнень та діагнозів Позивач додатково звертався до інших спеціалістів, зокрема, до ТОВ «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької», що підтверджується чеком та актом виконаних робіт (у додатках).

Згідно з наданого вищевказаною клінікою висновку, Позивачу діагностовано «сполучення гайморової пазухи з ротовою порожниною в ділянці зуба 25», що підтверджується щоденником лікування.

Відповідно до висновку лікаря-лора ОСОБА_4 , у клієнта діагностовано стороннє тіло в гайморовій пазусі (зуб), призначено оперативне лікування, надано рекомендацію невідкладно звернутись до Обласної лікарні.

Крім того, Позивач звернувся до ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» для консультації щелепно-лицевого хірурга та КТ двох щелеп.

Внаслідок вказаних дій Позивач також був вимушений звернутися до лікаря кардіолога, здати додаткові аналізи та зробити ЕКГ.

Відтак, Відповідачем було порушено Права позивача у зв`язку з тим, що оплачена медична послуга була надана неякісно, внаслідок чого клієнт після невдалого лікування зазнав фізичних та моральних страждань, був змушений нести додаткові матеріальні витрати, наведеним Позивачу було завдано як матеріальної так і моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Посилаючись на приписи Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Цивільного кодексу України, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь:

6561,50 гривень майнової шкоди;

60000,00 гривень моральної шкоди;

судові витрати по справі.

30.12.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у Відповідача: інформацію та підтверджуючі документи про звернення 13.01.2024 року, 17.01.2024 року, 19.01.2024 року та 24.01.2024 року ОСОБА_1 за медичною допомогою до ФОП ОСОБА_2 , а саме: належним чином завірену копію Медичної карти стоматологічного хворого ОСОБА_1 (форма 043/о); інші документи щодо візитів ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 ; інформацію про перелік медичних процедур, які були виконані ФОП ОСОБА_2 для лікування ОСОБА_1 (а.с. 41-42).

13.01.2025 року до канцелярії суду представником Відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_1 був клієнтом стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_2 у серпні вересні 2023 року (ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність з медичної практики на підставі Наказу МОЗ України про видачу ліцензії № 520 від 16.05.2017 року за спеціальностями: хірургічна стоматологія, стоматологія, терапевтична стоматологія, ортопедична стоматологія, дитяча стоматологія, ортодонтія, анестезіологія, дитяча анестезіологія, дерматовенерологія, рентгенологія, мол. Сестринська справа, мол. Рентгенологія, мол. Стоматологія). 15.08.2023 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_2 та йому були надані наступні медичні та стоматологічні послуги, зокрема: комп`ютерна томографія (три сегменти) (010205), КТ ВНЩС в закритому положенні (010209), консультативні послуги лікаря (010101). За результатами наданої послуги у той же день було складено план лікування. 01.09.2023 року було діагностовано хронічний пульпіт 16 зуба та надано наступні послуги: рентгенографія радіовізіографом до лікування (050601), рентгенографія радіовізіографом під час лікування (050602), встановлена тимчасова композитна пломба LATELUX (040402). Для лікування використано: анестезія Убістезін (1 карпула) ( НОМЕР_1 ), антисептичний стерильний набір (050101) та кофердам (040103). 14.09.2023 продовжено лікування та проведено наступні роботи: глибока каріозна порожнинна фотополімерна реставрація (040204), рентгенографія радіовізіографом під час лікування (050603), лікування хронічного пульпіту чотириканального зуба (050204). Для лікування було використано: анестезія Убістезін (1 карпула) ( НОМЕР_2 ), антисептичний стерильний набір (050101) та кофердам (040103). Тобто, Позивачу було надано стоматологічні послуги, що включають проведення діагностичних досліджень та проведено терапевтичне лікування каріозних уражень із застосуванням місцевої анестезії. У рамках наданих послуг були виконані виключно терапевтичні процедури, без проведення будь-яких хірургічних втручань. При цьому до сьогоднішньої дати пацієнт не висував жодних скарг та претензій щодо наданих стоматологічних послуг, зокрема терапевтичного лікування, проведеного у 2023 році. Усі процедури були виконані відповідно до чинних стандартів та протоколів лікування. У періоди, які зазначає Позивач у своїй позовній заяві, а саме 13.01.2024 року, 17.01.2024 року, 19.01.2024 року та 24.01.2024 року, Пзивач ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 не звертався, відповідно ніякі стоматологічні послуги, до яких у Позивача є претензії, йому не надавалися. Копії документів, які долучені до позовної заяви як такі, що нібито видані ФОП ОСОБА_2 , не видавалися, що підтверджується відсутністю підпису та печатки останнього на таких документах. Зокрема, Позивачем надано форму рецептурного бланку №1 (ф-1) для виписування лікарських засобів і виробів медичного призначення, що відпускаються за повну вартість, безоплатно або з доплатою. Ця форма непідписана лікарем та відсутня печатка ФОП ОСОБА_2 . Тому це не свідчить про факт оформлення цього документу Відповідачем. При цьому, усі необхідні бланки, що стосуються взаємодії з пацієнтами у стоматологічному кабінеті (форми рецептурних бланків, інформованих добровільних згод на лікування, актів відмови від лікування тощо), відповідно до вимог законодавства, знаходяться у куточку споживача за місцем здійснення діяльності Відповідача. Це забезпечує доступність інформації для пацієнтів до початку або під час лікування. Отже, надання Позивачем рецептурного бланку не є беззаперечним доказом його оформлення чи видачі Відповідачем саме Позивачеві. Оскільки Позивач або будь-яка інша особа може самостійно взяти копію будь-якого бланку з куточка споживача, його наявність не доводить факту видачі цього документа лікарем та, відповідно, його юридичної значущості у контексті справи. Для підтвердження факту оформлення чи видачі таких документів потрібні додаткові докази, зокрема, записи у медичній картці стоматологічного хворого. Будь-які інші документи, зокрема, чеки про оплату ліків, квитанції про оплату медичних консультативних послуг, медичні документи, які видані в інших закладах охорони здоров`я, не підтверджують фактів звернення позивача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 у дати, що зазначені в позовній заяві, факту проведення вказаного хірургічного втручання. У Відповідача також відсутні будь-які докази, документи чи інші підтвердження того, що пацієнт дійсно звертався за медичною допомогою або отримував будь-які хірургічні втручання в зазначений ним період. Наразі пацієнт у позовній заяві висуває претензії щодо якості проведеного хірургічного втручання, проте ФОП ОСОБА_2 не надавав йому жодних стоматологічних хірургічних послуг. А наслідки, які пацієнт описує як негативні, жодним чином не пов`язані із діяльністю Відповідача, оскільки звернення за стоматологічною хірургічною допомогою та її надання в стоматологічному кабінеті Відповідача не мали місця. Тому й твердження Позивача про завданий йому фізичний чи моральний дискомфорт, матеріальні втрати є недоведеними. Таким чином, причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю ФОП ОСОБА_2 та заявленими пацієнтом негативними наслідками відсутній і не підтверджується жодними доказами. З огляду на вищезазначене, вважаємо претензії ОСОБА_1 надуманими, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 45-51).

14.01.2025 року до канцелярії суду Відповідачем було надано лист від 06.01.2025 року, у якому зазначено, що 13.01.2024 року, 17.01.2024 року, 19.01.2024 року та 24.01.2024 року ОСОБА_1 до нього не звертався. До листа додано копію медичної карти стоматологічного хворого №Р00190 2023 рік, зведену на ОСОБА_1 (а.с. 59-61).

13.08.2024 року у судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Позивач пояснив, що Відповідач протягом 13 років не має жодного відношення до дитини, він самотужки надає все необхідне дитині. Їхній син телефонував Відповідачу, але вона не відповідала на дзвінки. Наголосив, що виховання сина це його обов`язок.

28.01.2025 року після вступного слова представників сторін суд своєю ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, визнав обов`язковою явку до суду особисто Позивача та особисто Відповідача, а також зобов`язав Відповідача надати суду дозвільні документи на медичну практику (а.с. 65).

18.03.2025 року після пояснень Позивача та Відповідача суд своєю ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, викликав у якості свідка лікаря ОСОБА_5 , який здійснює медичну практику у приміщенні за однією адресою з Відповідачем (а.с. 84, зворот).

У судових засіданнях Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві.

У судових засіданнях Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надали пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву.

14.05.2025 року у судовому засіданні судом було допитано у якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив наступне. Він здійснює свою діяльність у якості ФОП, вид діяльності стоматологія. Також з червня 2020 року він є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 лікар-стоматолог-ортопед. При цьому, у відповідача він працює як найманий працівник два дні на тиждень, а три дні працює на себе. Діяльність здійснюється в приміщеннях у АДРЕСА_1 . Позивач звертався до свідка орієнтовно у серпні-березні 2023 року по направленню лор-лікаря, але він не пам`ятає чи то як до найманого працівника чи то як до ФОПа. Позивач скаржився на біль в вусі, але після його обстеження свідок встановив, що причиною скарг є пульпіт 1.6 зуба. Свідок провів лікування зуба в 2-3 прийоми, внаслідок чого пацієнт повідомив про покращення свого стану. Після цього свідок Позивача не бачив. У січні 2024 року Позивач до свідка не звертався. За встановленими правилами оплату за послуги приймає сам свідок. Існування чека на оплату від 08.01.2024 року свідок пояснює тим, що оплату міг прийняти хтось із його найманих працівників, а у нього оформлено три лікаря і два асистента. В їхній клініці куточок споживача наявний. На актах виконаних робіт лікар свій підпис не ставить.

2. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На підтвердження обставин позову Позивачем надано копії наступні документи:

чек від 08.01.2024 року №507 про сплату грошових коштів в розмірі 868,00 гривень на рахунок ФОП ОСОБА_5 ) Стоматологічна клініка «ПЕРІОДЕНТ» (а.с. 16);

зведений акт виконаних робіт за період 08.01.2024 року 08.01.2024 року, виданий ФОП ОСОБА_2 , пацієнт ОСОБА_1 , відповідно до якого виконані наступні роботи: анестезія Убістезін (1 карпула) (040102) вартістю 148,00 гривень, антисептичний стерильний набір (040101) вартістю 400,00 гривень, коагуляція ясен (050701) вартістю 320,00 гривень, разом 868,00 гривень (а.с. 17);

форма рецептурного бланка №1 (ф-1) для виписування лікарських засобів і виробів медичного призначення, що відпускаються за повну вартість, безоплатно або з доплатою, рецепт 790 від 17.01.2027 року, виданий ФОП ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , який не містить підпису та особистої печатки лікаря (а.с. 18);

чеку №43730 від 17.01.2024 року ТОВ «ПЕРША ФОРМАЦІЯ КИЇВЩИНИ» Аптека №41, на суму 1008,50 гривень (а.с. 19);

фіскальний чек № від 23.01.2024 року ТОВ «МЕДІКАЛ ВЕНТЕРА ГРУП» на суму 2015,00 гривень за наступне: розшифровка електрогардіографії (ЕКГ) 195,00 гривень, електрокардіографія (ЕКГ без розшифровки) 250,00 гривень; загальний аналіз крові (параметри аналізатор) 250,00 гривень, комплексний забір матеріалу для аналізів 250,00 гривень, ниркові проби (креатинін, сечовина, сечова кислота) 280,00 гривень, консультація кардіолога 790,00 гривень (а.с. 20);

ЕКГ заключення від 23.01.2024 року лікаря ОСОБА_6 ТОВ «МЕДІКАЛ ВЕНТЕРА ГРУП» (а.с. 21);

фіскальний чек №3592 від 23.01.2024 року ТОВ «КЛІНІКА ОКСФОРД МЕДІКАЛ» на суму 1670,00 гривень (а.с. 22);

акт про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_1 від 23.01.2024 року ТОВ «КЛІНІКА ОКСФОРД МЕДІКАЛ» на суму 1670,00 гривень за наступні послуги: консультація щелепно-лицевого хірурга 790,00 гривень; КТ двох щелеп 880,00 гривень (а.с. 23);

рентгенівський знімок PAX-i3D Smart-Auto Pano (а.с. 24);

фіскальний чек ТОВ «КЛІНІКА ЕСТЕТИЧНОЇ СТОМАТОЛОГІЇ МИРОСЛАВИ ДРОГОМИРЕЦЬКОЇ» від 23.01.2024 року № на суму 1000,00 гривень за консультацію спеціаліста (а.с. 26);

акт виконаних робіт №78137 від 23.01.2024 року ТОВ «КЛІНІКА ЕСТЕТИЧНОЇ СТОМАТОЛОГІЇ МИРОСЛАВИ ДРОГОМИРЕЦЬКОЇ» на суму 1000,00 гривень за виконану послугу консультація спеціаліста (99; зуб(и)/tooth (teeth)) (а.с. 27);

«Щоденник лікування» на одному аркуші на бланку з назвою «КЛІНІКА ЕСТЕТИЧНОЇ СТОМАТОЛОГІЇ МИРОСЛАВИ ДРОГОМИРЕЦЬКОЇ» із якого убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 «Звернувся зі скаргами на наявність сполучення ротової порожнини з гайморовою пазухою, яке виникло після видалення зуба 25з. Огляд: в ділянці видаленого зуба 25 наявна коріння, яка з`єднує гайморову пазуху з рот. пор. На КТ також прослідковується сполучення. Зі слів: виникла після видалення 25, було 2 спроби закриття (невдалі). Д-з: сполучення гайморової пазухи з ротовою порожниною в ділянці зуба 25. Л-ня: огляд + консультація з приводу закриття. Рекомендовано хірургічне закриття …(нерозбірливо) в ділянці 25 з.» (а.с. 28);

документ на бланку Медичного центру ВІТАМЕД+ за підписом лікаря ОСОБА_4 , від 06.03.2024 року, пацієнт ОСОБА_1 , діагноз стороннє тіло в/щ пазухи (зуб), призначення - оперативне лікування (гайморотомія), флікс по 1 дозі 2 р/д 7-10 дес в ніс (ранок-вечір) (а.с. 29);

аркуш із написом наступного змісту «Обласна лікарня» «ЛОР інститут», «Жовтнева лікарня», «12 лікарня», на аркуші міститься підпис без розшифрування особи підписання (а.с. 30).

У свою чергу, на вимогу суду Відповідачем було надано суду копію належним чином оформленої медичної картки стоматологічного хворого ОСОБА_1 , із змісту якої убачаються факти надання ним останньому медичних послуг лише у період серпня вересня 2023 року (а.с. 58, 59-61). Інформації щодо надання Позивачу стоматологічних послуг у зазначений ним у позові період часу з серпня по вересень 2024 році дана медична картка не містить.

Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За правилами ч.1 та п.8, п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для настання деліктної відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України необхідна наявність: а) шкоди; б) протиправної поведінки її заподіювача; в) причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вини останнього.

За приписами ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №761/12945/19.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зобов`язання з компенсації моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20.

Висновки суду.

На підтвердження факту завдання Відповідачем шкоди здоров`ю Позивача останній надав:

копію документа ЕКГ заключення від 23.01.2024 року лікаря ОСОБА_6 ТОВ «МЕДІКАЛ ВЕНТЕРА ГРУП» (а.с. 21);

копію рентгенівського знімку PAX-i3D Smart-Auto Pano (а.с. 24);

копію документа під назвою «Щоденник лікування» на одному аркуші на бланку з назвою «Клініка естетичної стоматології Мирослави Дрогомирецької» із якого убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 «Звернувся зі скаргами на наявність сполучення ротової порожнини з гайморовою пазухою, яке виникло після видалення зуба 25з. Огляд: в ділянці видаленого зуба 25 наявна коріння, яка з`єднує гайморову пазуху з рот. пор. На КТ також прослідковується сполучення. Зі слів: виникла після видалення 25, було 2 спроби закриття (невдалі). Д-з: сполучення гайморової пазухи з ротовою порожниною в ділянці зуба 25. Л-ня: огляд + консультація з приводу закриття. Рекомендовано хірургічне закриття …(нерозбірливо) в ділянці 25 з.» (а.с. 28);

копію документа на бланку Медичного центру ВІТАМЕД+ за підписом лікаря ОСОБА_4 , від 06.03.2024 року, пацієнт ОСОБА_1 , діагноз стороннє тіло в/щ пазухи (зуб), призначення - оперативне лікування (гайморотомія), флікс по 1 дозі 2 р/д 7-10 дес в ніс (ранок-вечір) (а.с. 29);

копію аркушу із написом наступного змісту «Обласна лікарня» «ЛОР інститут», «Жовтнева лікарня», «12 лікарня», на аркуші міститься підпис без розшифрування особи підписання (а.с. 30).

Утім, суд критично оцінює ці документи, оскільки із їхнього змісту не можливо достовірно встановити як факт наявності шкоди, так і факт протиправної поведінки Відповідача, а тому ці докази є недопустимими.

Клопотання про виклик до суду в якості свідка або спеціаліста особи, яка склала вказаний «Щоденник лікування» та інші медичні документи, та яка надала би суду відповідні показання або роз`яснення й підтвердила би свою кваліфікацію в сфері стоматології Позивачем суду не заявлено. У зв`язку з цим суд відхиляє як докази й відповідні копію чека на оплату й акта виконаних робіт (а.с. 26, 27).

На підтвердження факту завдання шкоди здоров`ю Позивач міг надати суду відповідний висновок судового експерта або заявити клопотання про призначення судової медичної експертизи в порядку ч.2 ст.72 ЦПК України. У судовому засіданні 18.03.2025 року суд роз`яснив Позивачу та його представнику можливість проведення такої експертизи для підтвердження факту завдання шкоди здоров`ю, утім, вони від такої експертизи відмовилися.

На підтвердження факту відвідування та оплати послуг Відповідача Позивачем надано суду копію чека від 08.01.2024 року, копію зведеного акту виконаних робіт від 08.01.2024 року, форми рецептурного бланку від 17.01.2024 року, копію чека на придбання медикаментів від 17.01.2024 року (а.с. 16, 17, 18, 19).

Проте, в копії чека від 08.01.2024 року отримувачем платежу є не Відповідач, а ФОП ОСОБА_5 ; зведений акт виконаних робіт від 08.01.2024 року хоча і виконаний на бланку ФОП ОСОБА_2 , утім не підписаний ним та не має печатки; форма рецептурного бланку від 17.01.2024 року також не підписана та не скріплена печаткою Відповідача; копія чека від 17.01.2024 року не пов`язана з відповідним лікарським призначенням Відповідача.

Тобто, дані документи не підтверджують інформацію про відвідування Позивачем у наведений ним у позовній заяві період 2024 року саме Відповідача, а тому ці докази також є недопустимими, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, на вимогу суду Відповідачем було надано суду копію належним чином оформленої медичної картки стоматологічного хворого ОСОБА_1 , із змісту якої убачаються факти надання ним останньому медичних послуг лише у період серпня вересня 2023 року (а.с. 58, 59-61). Інформації щодо надання Позивачу стоматологічних послуг у зазначений ним у позові період часу з серпня по вересень 2024 році дана медична картка не містить.

Показаннями свідка орендатора та найманого працівника Відповідача, допитаного за ініціативою суду, також не підтверджується факт надання Відповідачем Позивачу стоматологічних послуг у вказаний в позові період часу.

Тобто, Позивачем не доведено факту завдання йому Відповідачем матеріальної та моральної шкоди та взагалі не доведено будь-яких протиправних дій Відповідача.

На виконання вимог п.п.3, 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України суд всіляко сприяв Позивачу та надавав можливість довести зазначені ним фактичні обставини: визначав двічі явку як Позивача так і Відповідача в судові засідання обов`язковою задля особистих пояснень, викликав за власною ініціативою свідка задля встановлення фактичних обставин, надавав роз`яснення щодо можливості призначення судово-медичної експертизи задля встановлення факту завдання шкоди здоров`ю Позивача.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 20.05.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров