Справа № 703/1104/25
Провадження № 2/141/158/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Демченко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 703/1104/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф" (далі-Позивач) до ОСОБА_1 (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 27.06.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Відповідачем укладений Договір № 847268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі-Кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6000,00 грн.

22.02.2021 згідно умов Договору факторингу № 015-220221, ТОВ «Лінеура Україна» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Сіроко Фінанс».

В подальшому, 05.02.2024 згідно умов Договору факторингу № 20240205/1, ТОВ «Сіроко Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф». Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020.

Позичальник (Відповідач) не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором № 847268 від 27.06.2020

Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 20240205/1 від 05.02.2024 сума боргу Відповідача перед Позивачем становить 19680,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 13680,00 грн.

Окрім вищевказаних позовних вимог, Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

З огляду на викладене просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 у розмірі 19680,00 грн, інфляційне збільшення в сумі 3392,79 грн, судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Ухвалою судді від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача та позивач копію ухвали суду отримали 10.04.2025. Інших заяв чи клопотань від представника позивача та позивача не надходило.

Відповідачу копію ухвали суду було надіслано за адресою його місця реєстрації та до суду повернувся конверт з відміткою про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення ухвали суду є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, подібна відмітка дає обґрунтовані процесуальні підстави для підтвердження факту належного повідомлення сторони у справі, оскільки визначила, що адресат відсутній за адресою місця реєстрації, а іншої адреси особа суду не повідомила.

Враховуючи обставини та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:

Судом встановлено, що 27.06.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 847268 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача.

Відповідач був обізнаний з умовами надання кредиту та підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору , ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах, сума виданого кредиту становить 6000,00 грн.

Зі змісту п. 1.3 Кредитного договору суд встановив, що строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору, а саме 27.07.2020.

Відповідно до п. 1.4.2 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 ( становить 30 днів) Кредитного договору , якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки.

З довідки № 41-2802 від 28.02.2024 вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків; уклало договір з ТОВ «Лінеура Україна» на переказ коштів. Відповідно до договору було перераховано кошти на платіжну картку клієнта : 27.06.2020 на суму 6000, 00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 847268 від 27.06.2020 , тіло кредиту становить 6000, 00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 13680,00 грн .

22.02.2021 згідно умов Договору факторингу № 015-220221, ТОВ «Лінеура Україна» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Сіроко Фінанс».

В подальшому, 05.02.2024 згідно умов Договору факторингу № 20240205/1, ТОВ «Сіроко Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф». Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020.

Згідно з витягом з реєстру прав вимог № 20240205/1 сума боргу Відповідача перед Позивачем становить 19680,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 13680,00 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості від 25.02.2025, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Артеміда- Ф» становить 23072,79 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн; заборгованість по процентам за користування-13680,00 грн.; інфляційне збільшення 3392,79 грн.

Як вбачається з довідки № 144/89-211050089 від 14.02.2024, ТОВ «ФК «Артеміда- Ф» зверталось до ОСОБА_1 з вимогою виконати зобов`язання за кредитним договором.

Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Ст.12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, підписання договору від 27.06.2020 Відповідачем з використанням електронного підпису (одноразового ідентифікатора) свідчить про його укладення сторонами і досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Згідно з довідкою № 41-2802 від 28.02.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» уклало договір з ТОВ «Лінеура Україна» на переказ коштів. Відповідно до договору було перераховано кошти на платіжну картку клієнта, 27.06.2020 на суму 6000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Перерахувавши грошові кошти на підставі договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем виконало в повному обсязі.

22.02.2021 згідно умов Договору факторингу № 015-220221, ТОВ «Лінеура Україна» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Сіроко Фінанс».

В подальшому, 05.02.2024 згідно умов Договору факторингу № 20240205/1, ТОВ «Сіроко Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф». Позивач набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020.

Як вбачається з розрахунку заборгованості від 25.02.2025, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК « Артеміда- Ф» становить 23072,79 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн; заборгованість по процентам за користування-13680,00 грн.; інфляційне збільшення 3392,79 грн.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, оскільки не повернула у встановлений договором строк суму кредиту первісному кредитору, а згодом і Позивачу.

З урахуванням того, що Відповідачем не спростована наявність заборгованості станом на день розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків в сумі 13680,00 грн, суд зазначає, що згідно викладеного Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Подібні правові висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

Відповідно до умов кредитного договору № 847268 від 27.06.2020 строк кредитування сплив 27.07.2020. Документи, які б свідчили про зміну строку кредитування, суду не надавались, в позовній заяві про зміну строку кредитування також не зазначається.

Відповідно до п. 1.4.2 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 ( становить 30 днів) Кредитного договору , якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки.

Відповідачем не було надано доказів сплати кредитних коштів за умовами Кредитного договору. Тому суд, відповідно до умов Кредитного договору, задовольняє стягнення заборгованості по процентах, нарахованих в межах строку кредитування за стандартною процентною ставкою, яка становить 3420,00 грн.

Відсотки в сумі 10260,00 грн, щодо яких Позивачем заявлена вимога про стягнення, нараховані поза межами строку кредитування.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 3392,79 суд зазначає,що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього, в силу закону, виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляцій них процесів у період прострочення їх оплати (ч. 2ст. 625 ЦК України). У нового кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Стягнення інфляційних втрат є додатковою вимогою від укладеного між сторонами основного зобов`язання.

Оскільки сума інфляційних втрат була нарахована на суму боргу, яка складає 19680,00 грн, а суд в частині позовних вимог стосовно процентів по кредитному договору задовольнив частково позовну вимогу позивача, суд зробив розрахунок, виходячи з суми заборгованості по кредитному договору, яка була задоволена судом, яка становить 9420,00 грн. Згідно з розрахунком інфляційних втрат, які розрахувались за період з 27.07.2020 по 21.02.2022, сума інфляційних втрат становить 1623,98 грн та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає заборгованість в сумі 11043,98 грн, яка виникла з кредитного договору № 847268 від 27.06.2020.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 1159,16 грн.

Позивачем також заявлено про понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктами 1, 2 ч.3 цієї статі визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, підтримана у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав лише договір про надання правової допомоги №20250221.3 від 21.02.2025 року та орієнтовний розрахунок суми судових витрат. Первинні документи, які б підтверджували обсяг та вартість наданих послуг, відсутні. Наданих доказів недостатньо, щоб оцінити чи дійсно такі послуги надавались позивачу по даній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування за рахунок Відповідача витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 273, 279, 352, 354 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф" (заборгованість за кредитним договором № 847268 від 27.06.2020 в розмірі 11043 грн 98 коп (одинадцять тисяч сорок три гривні 98 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф" витрати зі сплати судового збору в сумі 1159 грн 16 коп (тисяча сто п`ятдесят дев`ять гривень 16 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Артеміда-Ф", , юридична адреса: м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф.54.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В. Демченко