Справа №:755/2172/25
Провадження №: 2/755/3507/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Цикалюк Д.В.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника відповідача Притуляк Олега Вячеславовича про прийняття зустрічного позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

В провадження Дніпровського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

До суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки та поділ майна подружжя з наступними вимогами:

-визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0161 площею 0,0344 га від 21.06.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовим Г.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1504, недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції;

-визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0162 площею 0,0344 га від 21.06.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовим Г.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1506, недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції;

-визнати за ОСОБА_4 право власності на частину земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0161 площею 0,0344 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0344 га;

-визнати за ОСОБА_4 право власності на частину земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0162 площею 0,0344 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0344 га;

-залишити у власності ОСОБА_3 частину земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0161 площею 0,0344 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0344 га та частину земельної ділянки з кадастром номером :02:004:0162 площею 0,0344 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0344 га;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 50 % доходів від підприємницької діяльності під час шлюбу, за період з 24.09.2023 року.

В судовому засіданні представники позивача заперечував щодо прийняття до спільного розгляду зустрічного позов, оскільки в провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває позов щодо цього ж майна.

В судовому засіданні представник відповідачів просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом вказаний зустрічний позов.

Суд, вислухавши клопотання представника відповідача, думку представника позивачадача та представника відповідача, дослідивши доводи письмових заяв, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно, ч.1 ст. 193 ЦК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Так, ч.2 ст. 193 ЦК України встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

В свою чергу, вивчивши матеріали зустрічного позову, враховуючи зміст вимог зустрічного позову, суд вважає, що вимоги за вказаними позовами не можуть зараховуватися, що вимоги за вказаними позовами не взаємопов`язані, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом лише ускладнить вирішення справи, а тому вбачається, що їх спільний розгляд є недоцільним.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Так, із змісту прохальної частини зустрічної позовної заяви вбачається, що спільне майно подружжя, яке просить поділити позивач за зустрічним позовом територіально знаходяться у Київській області.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 506/33/19.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник внаслідок поділу спільного майна подружжя, яке територіально знаходиться в Київській області, предметом є нерухоме майно, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність.

Враховуючи, що розгляд справи не розпочато, а згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, вважаю, що дана зустрічна позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, а підсудна Бородянському районному суду Київської області, за місце знаходженням нерухомого майна.

Таким чином, оскільки нерухоме майно знаходиться в Бородянському районі Київської області, а тому згідно ч. 1, ч.6 ст. 30 ЦПК України унеможливлює прийняття зустрічного позову, оскільки це призведе до порушення правил виключної підсудності, а згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки та поділ майна подружжя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 15, 186, 193, 259-261,353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки та поділ майна подружжя.

Повернути матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки та поділ майна подружжя, позивачу.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що із заявленими позовними вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві, вона може звернутися до суду для самостійного розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 22.05.2025 року.

Суддя Н.О.Яровенко