РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження № 22-з/4815/41/25
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Шимківа С.С.,
суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,
секретар судового засідання Хлуд І.П.,
учасники справи:
відповідач Кременецький міський голова Смаглюк Андрій Миколайович,
розглянувши відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецького міського голови Смаглюка Андрія Миколайовича про визнання неправомірним та скасування розпорядження, -
в с т а н о в и в :
У провадженні Рівненського апеляційного суду перебувала вищезазначена цивільна справа за апеляційною скаргою, яка подана представником Кременецького міського голови Лихим Богданом Петровичем на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Авдєєнком Владиславом Валерійовичем на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2025 року про відмову ухвалити додаткове рішення.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу, яка подана представником Кременецького міського голови Лихим Богданом Петровичем залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2025 року без змін.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Авдєєнком Владиславом Валерійовичем задоволено частково.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2025 року скасовано.
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецького міського голови Смаглюка Андрія Миколайовича про визнання неправомірним та скасування розпорядження задоволено.
Заяву обґрунтовано тим, що, до неї долучено докази, які обґрунтовують їх розмір.
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається із матеріалів справи, позивача по справі представляв адвокат Авдєєнко В.В. відповідно до Ордеру Серії №1099190, який виданий на підставі Договору про надання правничої допомоги у Рівненському апеляційному суді від 03.03.2025 року.
Докази на підтвердження надання правничої допомоги до апеляційного суду подані у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Надані представником ОСОБА_1 адвокатом Авдєєнком В.В. докази про понесення ним витрат на правничу допомогу під час судового провадження справи є достатніми, допустимими і достовірними.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Отже, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі та його представник не звертався до апеляційного суду із таким клопотанням.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецького міського голови Смаглюка Андрія Миколайовича про визнання неправомірним та скасування розпорядження - задовольнити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2025 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.