СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7154/25

пр. № 2/759/4076/25

21 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Бетіна М.О., представника позивача - Вовчука М.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року АТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 176 002,57 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.02.2024 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» () та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №02, на умовах якого кредитор надав позичальнику кредит у загальному розмірі 178 100,00 грн. на умовах платності, строковості, на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, встановлених договором.

Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, однак остання термінів повернення кредиту та сплати відсотків за кредит не дотримується, у зв`язку з чим у позичальника утворилася заборгованість за кредитом.

Станом на 26.03.2025 року заборгованість відповідача становить 176 002,57 грн. та складається з: 140 704,86 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 382,90 грн. - проценти за користування кредитом; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 10 421, 38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 2525,68 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10 квітня 2025 року від представника позивача - Вовчука М.В. надійшло клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року змінено порядок розгляду справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21 травня 2025 року представник позивача - Вовчук М.В. подав заяву, в якій зазначено про те, що після того, як Банком розпочато роботу з примусового стягнення заборгованості, подання позову та відкриття судом провадження по даній справі, відповідачем протягом квітня 2025 року - травня 2025 року здійснювалось поповнення свого поточного рахунку в загальному розмірі 5 900,00 грн., які було спрямовано в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по кредиту, зокрема: 01.04.2025 року - 2 400,00 грн. та 16.05.2025 року - 3 500,00 грн.

Зазначив, що станом на 20.05.2025 року залишок несплаченої заборгованості за кредитом складає: 170 102,57 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 134 804,86 грн., проценти за користування кредитом - 22 382,90 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 10 421,38 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 2 525,68 грн., сума сплаченої пені - 32,25 грн.

На підставі викладеного просив справу розглядати з врахуванням викладених обставин.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась.

У судовому засіданні представник позивача підтримав подану позовну заяву, просив задовольнити її частково з урахування долучених платіжок від 01.04.2025 року та 16.05.2025 року.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №02.

Згідно з п. 2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. договору кредит надається в загальному розмірі 178 100,00 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 лютого 2029 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Згідно договору, кредит надавався на споживчі цілі.

Пунктом 2.4.1. передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 44 процентів річних.

Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, перерахувавши їх на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , що сторони обумовили п.1.1.15 Договору.

Під час судового засідання відповідачка ОСОБА_1 не оспорювала факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Пунктом 4.2.2. договору встановлено право банку при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

Відповідно до п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання та визначено, що позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені цим договором погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором.

Відповідно до п. 8.3 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та /або сплати суми комісійної винагороди, позичальнику зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу.

Як зазначив позивач у поданому позові, відповідачем були порушенні умови договору і станом на 26.03.2025 року заборгованість відповідача склала 176 002,57 грн., з яких: 140 704,86 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 382,90 грн. - проценти за користування кредитом; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 10 421, 38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 2 525,68 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 1.зміна умов зобов`язання; 2.сплата неустойки; 3.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку станом на 26.03.2025 року в результаті невжиття позичальником ОСОБА_1 дій щодо повернення кредитних коштів Банку, у позичальника існувала заборгованість у загальному розмірі 176 002,57 грн., що складається з: 140 704,86 грн. - заборгованість за основним боргом; 22 382,90 грн. - проценти за користування кредитом; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 10 421, 38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 2525,68 грн.

Однак суд також бере до уваги, що відповідно до платіжної інструкції (МО) №911 911) від 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 здійснила платіж у розмірі 2 400,00 грн. на користь позивача із призначенням платежу «Договірне списання просроченого осн.боргу згідно угоди 02 від 12/02/2024».

Відповідно до платіжної інструкції (МО) №411 411) від 16 травня 2025 року ОСОБА_1 здійснила платіж у розмірі 3 500,00 грн. на користь позивача із призначенням платежу «Договірне списання просроченого осн.боргу згідно угоди 02 від 12/02/2024».

Суд зауважує, що клопотання про зменшення позовних вимог від позивача не надходило, відтак суд доходить висновку, що в частині стягнення кредитної заборгованості у загальному розмірі 5 900,00 грн. слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 здійснила їх погашення.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання позичальником умов цього договору.

Доказів на спростування встановлених обставин відповідачем суду не надано. Крім того, під час судового засідання ОСОБА_1 визнала факт наявності у неї заборгованості перед позивачем.

Однак, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основної суми боргу та процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, застосування штрафних санкцій - пені, у даному випадку суперечить вказаним нормам закону.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, є підставою для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості у загальному розмірі: 140 704,86 (сума заборгованості за основним боргом) + 22 382,90 (проценти за користування кредитом) - 32,25 (сплачена пеня) - 5 900,00 (погашена заборгованість), що складає 157 155,51 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє з викладених вище підстав.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. сплаченого судового збору.

До матеріалів позовної заяви долучено платіжну інструкцію (МО) №1470 011) від 25 березня 2025 року, зі змісту якого вбачається, що позивачем здійснено платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням «…/ Судовий збір,за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 Святошинський районний суд міста про стягнення за кредитним договором».

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 703,75 грн. (157 155,51 / 176 002,57 * 3 028 = 2 703,75)

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 206, 223, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27) заборгованість за кредитним договором №02 від 12.02.2024 року у розмірі 157 155 (сто п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 51 копійка.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк Україна» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 703 (дві тисячі сімсот три) гривні 75 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 травня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко