Провадження № 2/554/59/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воропай Руслан Миколайович, до Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воропай Р.М., звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ПрАТ «СК «Саламандра», визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , під час розгляду справи позовні позивачем було зменшено, та просив стягнути з відповідача кошти в сумі 69 830,63 грн., що складаються з : сума невиплаченого страхового відшкодування 35 909,16, грн.., пеня у розмірі 10716,61 грн., 3 % річних у розмірі 2355,73 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 13.11.2023 о 06:40 год. в на перехресті вулиць Магістральна Маяковського в м. Боярка , Фастівського району Київської області відбулася ДТП за участі автомобіля «Hyundai Santa FE», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , яка виїхала на регульоване перехрестя на жовтий забороняючий рух сигнал світлофора та скоїла зіткнення з автомобілем «Opel», д.н.з НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку та повертав ліворуч, після чого автомобіль «Opel», д.н.з НОМЕР_2 , зіткнувся з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився по вулиці Маяковського на червоний сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілого, була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра», про що зазначено в страховому полісі № НОМЕР_4 . При цьому страхова сума на відшкодування шкоди спричинено майну складає 159 500 гривень і 500 гривень франшиза. 25.04.2024 до відповідача подано заяву про страхове відшкодування, але на дату зверненнся із цим позовом до суду жодної відповіді не було та розрахунків не проводилось. Також додатково до ПрАТ "СК "Саламандра" направлялось 05.09.2024 р. рішення Київського апеляційного суду у судовій справі №369/20453/23 та 09.09.2024 р., звіт про оцінку вартості матеріального збитку №06/24.05.24 від 09.05.2024, тому всі необхідні додатки до заяви страховику надано і отримано, що підтверджується відповідями під час листування електронною поштою (докази додаються). У досудовому порядку питання відшкодування матеріальної шкоди позивачеві вирішено не було, а відтак, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з відповідним позовом до ПрАТ«СК «Саламандра».

Ухвалою суду від 02 січня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

13 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просив позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Вказує, що 25.04.2024 представник Позивача подав до ПрАТ "СК "Саламандра" заяву про страхове відшкодування, з проханням виконати оплату відповідно до калькуляції, якої не було долучено до заяви. Відповідно до п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніше 90 днів з дня отримання заяви. Рішенням Правління Національного банку України №166-рш від 14.05.2024р. Про застосування до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ САЛАМАНДРА заходу впливу у вигляді анулювання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг» прийнято рішення про відкликання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг з 14 травня 2024 року. Рішенням Правління Національного банку України № 167-рш від 14.05.2024 р. «Про призначення тимчасової адміністрації в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» та відсторонення органів управління ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» призначено тимчасову адміністрацію. Страхова компанія вжила всіх необхідних заходів для об`єктивної оцінки пошкоджень, замовивши складання Звітів №164/06-24 та №16401/06-24 від 08.06.2024. На основі вищезазначених звітів було встановлено вартість відновлювального ремонту, яке становить 123590,84 грн., що підтверджується страховим актом №0048986.11.23/1 та розрахунком до нього. Необхідно зазначити, що у зв`язку з відкликанням ліцензії у ПрАТ "СК "САЛАМАНДРА", страхова компанія надала страховий акт №0048986.11.23/1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) для виконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Це свідчить про те, що відповідач вчинив усі необхідні дії для забезпечення належного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, навіть в умовах відсутності ліцензії. Представник відповідача вказує, що з моменту передачі страхового акту до МТСБУ, відповідач повністю виконав усі свої зобов`язання, які від нього залежали за даних обставин. Будь-які затримки у фактичній виплаті відшкодування позивачу зумовлені процедурними аспектами роботи МТСБУ, а не діями відповідача. Крім того, якщо позивач вважає, що визначеної за результатами оцінки суми страхового відшкодування недостатньо для покриття завданої шкоди, відповідно до чинного законодавства та усталеної судової практики вищих судових інстанцій, він має право звертатись виключно до винної особи з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не до страхової компанії, яка вже виконала всі свої зобов`язання, передбачені законом та договором страхування (а.с.73-77).

13 березня 2025 року від представника відповідача ПАТ «СК «Саламандра» Лукашука В.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 917/943/24.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 07 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «СК «Саламандра» Лукашука В.В. про зупинення провадження у справі.

06 травня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до суду надійшла уточнена позовна заява про зменшення позовних вимог, у якій остання уточнила позовні вимоги та просила стягнути з приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 69 830,63 гривень, що складаються із:- сума не виплаченого страхового відшкодування - 35 909.16 грн.; пеня у розмірі 20 849.13 грн.; інфляція у розмірі 10 716.61 гривень; три відсотки річних у розмірі 2 355.73 грн. судові витрати у повному обсязі, зокрема: судовий збір 1884,08 грн., проведення звіту 4500,00 грн., витрати на оплату правничої допомоги адвоката 20 000,00 грн. (а.с.131-132).

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній у заяві про зменшення позовних вимог прохав розглядати справу без їхньої участі (а.с.132).

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з копії постанови Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року (справа № 369/20453/23) вбачається, 13.11.2023 року близько 06 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вулиць Магістральна Маяковського, в м. Боярка, Фастівського району Київської області, на регульованому перехресті перед зміною напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечно, не надав дорогу автомобілю «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв зіткнення з ним, після чого зіткнувся з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився на вулиці Маяковського на червоний сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо неї закрито, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10-13).

Згідно ч. 6 ст. 84 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що власником автомобіля марки «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.44).

З копії Звіту № 06/24.05.24 від 09.05.2024 р. про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля марки «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , виготовленого ФОП ОСОБА_5 , слідує, що вартість матеріального збитку становить 260 885,74 грн. (а.с.19-26).

25.04.2024 р. представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про страхове відшкодування, у якій просив відшкодувати шкоду, пов`язану з механічними пошкодженнями автомобіля «Opel», д.н.з. НОМЕР_2 . відповідно до калькуляції страхового експерта (а.с. 18).

З копії страхового акту № 0048986.11.23/1 складеного СК «Саламандра» вбачається, що розмір страхового відшкодування автомобіля марки «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , розрахованого на підставі звіту № 164/06-24 від 08.06.24 та № 16401/06-24 від 08.06.24 становить 123590,84 грн.(а.с.91).

З копії відповіді МТСБУ на запит ОСОБА_6 вбачається, що 10.01.2025 р. відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату відшкодування шкоди ОСОБА_1 у розмірі 123590,84 грн. Крім того, повідомлено, що 02.08.2024 р. ПрАТ «СК «Саламандра» відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ та припинило членство в МТСБУ (а.с.133).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пункт 1 ч.2 ст. 22 ЦК України, визначає, що збитками є витрати втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В той же час, ч.3 ст. 22 ЦК України встановлює, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

Згідно ст.6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Щодо твердження представника відповідача про відсутність у ПрАТ «СК «Саламандра» зобов`язань відшкодувати шкоду, за наявності рішення НБУ від 29.05.2024 року про позбавлення ліцензій страховика та проведення процедури ліквідації товариства, суд зазначає наступне.

За пунктом 52.2 статті 52 Закону України № 1961-IV встановлено, що виключення страховика із членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: а) подання страховиком заяви про припинення членства в МТСБУ або позбавлення статусу повного члена МТСБУ; б) відсутність у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання; в) припинення дії договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком - членом МТСБУ згідно із законодавством; г) виключення страховика - члена МТСБУ з Державного реєстру страховиків (перестраховиків); ґ) неплатоспроможність (банкрутство) страховика - члена МТСБУ; д) ліквідація страховика - члена МТСБУ як юридичної особи; е) наявність заборгованості страховика - члена МТСБУ з оплати перестрахувальних платежів за договорами перестрахування, укладеними відповідно до вимог МТСБУ, понад шість місяців; є) порушення страховиком - членом МТСБУ вимог законодавства, положень Статуту МТСБУ, рішень органів управління МТСБУ або договору про співпрацю з МТСБУ.

Положеннями пунктів 52.4, 52.5 статті 52 цього Закону страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

МТСБУ відповідно до Закону України № 1961-IVвідшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

Отже, анулювання ПрАТ «СК «Саламандра» ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послу у сфері страхування, припинення його членства в МТСБУ, перебування в стані припинення (ліквідації), не звільняє його від обов`язку виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічний правовий висновок наведений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21).

Судом встановлено, що 10.01.2025 року відповідно до Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ здійснило регламентну виплату відшкодування шкоди ОСОБА_1 в розмірі 123 590,84 грн. зараховані від Моторно (транспортного) страхового бюро України. Ліміт страхового відшкодування 159 500 грн. , ( з урахуванням франшизи 500 грн.), регламентна виплата за полісом страхування 123 590, 84 грн., сума не виплаченого страхового відшкодування 35 909.16 грн.

Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі різниці між розміром ліміту страхового відшкодування (159 500 грн.) та сплаченою страховиком сумою (123 590,84 грн.) у сумі 35 909.16 грн.

Разом із тим, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, суд доходить висновку, щодо задоволення заявленої позивачем вимоги до відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» , про стягнення з останнього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 35 909,16 грн.

Щодо вимог позовної заяви про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17, Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України № 1961-IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем наведено розрахунок на період до 10.01.2025 з вирахуванням на суму 159 500 грн., пеня становить 17 449,13 грн., інфляція складає 9 445,52 гривень; три відсотки річних у розмірі 2 013,36 гривень; Пеня на період з 10.01.2025 по 02.05.2025 з вирахуванням на суму 35 909.16 грн. становить 3 400,06 інфляція складає 1 271,09 гривень; три відсотки річних у розмірі 342,37 гривень (а.с. 15, 131).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що період прострочення зобов`язання, який вказує представник позивача, узгоджується з вимогами статті 36 Закону України № 1961-IV та фактичними обставинами справи.

Наведені у позові представником позивача розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання, здійснено з урахуванням таких вихідних даних:

Ліміт страхового відшкодування 159 500, ( з урахуванням франшизи 500 грн.), регламентна виплата за полісом страхування 123 590, 84 грн., сума не виплаченого страхового відшкодування 35 909.16 грн.

За формулою 159 500- 123 590,84= 35 909.16 грн.

Пеня на період до 10.01.2025 з вирахуванням на суму 159 500 грн., становить 17 449,13 грн., інфляція складає 9 445,52 гривень; три відсотки річних у розмірі 2 013,36 гривень;

Пеня на період з 10.01.2025 по 02.05.2025 з вирахуванням на суму 35 909.16 грн. становить 3 400,06 інфляція складає 1 271,09 гривень; три відсотки річних у розмірі 342,37 гривень.

За формулою складає: 35909.16+17449.13+9445.52+2013.36+3400.06+1271.09 + 342.37 = 69 830,69 грн.

Отже, за наведеними представником позивача розрахунками за періоди з 23.07.2024 року по 23.12.2024 року та 10.01.2025 року по 02.05.2025 року, загальний розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування складає 20849,13 гривень , загальний розмір 3% річних за прострочення грошового зобов`язання 2355,73 гривень, а сума інфляційних втрат становить 1016,61 гривень.

Перевіривши дані розрахунки, судом встановлено, що їх здійснено з дотримання чинного законодавства та вони є арифметично вірними.

Таким чином враховуючи прострочення ПрАТ «СК «Саламандра» виплати позивачу страхового відшкодування, а також перевіривши правильність розрахунків, які в ході розгляду справи відповідачем не оспорювались та не спростовані, суд доходить висновку про обґрунтованість визначених представником позивача вимог щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання в загальному розмірі 33 921,47 гривень, з яких: 20849,13 гривень - пеня; 2355,73 гривень - 3 % річних від простроченої суми; 1016,61 гривень інфляційні втрати.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, судовий збір у сумі підлягає стягненню із відповідача на користь позивача у сумі 1211 грн. 20 коп. (судом задоволено позов на суму 69 830,63 грн., тобто судовий збір 1 %, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб).

Вирішуючи питання щодо стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано докази сплати судових витрат на правову допомогу, а саме Договір про надання правової допомоги від 14 листопада 2023 року, Додаток № 1 та Додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги від 14 листопада 2024 року(а.с.36-37), копію Рахунку-фактури №1 від 02 жовтня 2024 року на суму 10 000 грн. (а.с.8) .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»).

Враховуючи складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значними, розмір задоволених позовних вимог, розгляд справи без участі сторін, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до розміру 10 000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

До позовної заяви позивачем додано копію акту надання послуг №06/24.05.24 від 09.05.2024 року, з якого вбачається, що позивачем сплачено 4500 грн. за складання звіту оцінки майна 06/24.05.24 від 09.05.2024 (а.с.35), які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81,133, 134, 137, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 69 830,63 гривень, що складаються із: суми не виплаченого страхового відшкодування - 35 909, 16 гривень; пені у розмірі 20 849,13 гривень; інфляційних втрат у розмірі 10 716,61 гривень; трьох відсотків річних у розмірі 2 355,73 гривень.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1884,08 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн. та 4500 грн. за складання звіту оцінки вартості матеріального збитку, а всього 16384,08 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», місце знаходження: 36023 м.Полтава, вул.Колективна, 10, .

Третя особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Суддя Л.І. Савченко