Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2111/24 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 289/2111/24 позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Мельник О.В. у місті Радомишль,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 жовтня 2009 року Виконкомом Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, актовий запис №3;

- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позов мотивувався тим, що сторони із 17 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що в червні 2024 року вони припинили подружні відносини, так як кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. А тому вважала, що немає сенсу підтримувати сімейні відносини, так як шлюб між ними має формальний характер і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить, як її інтересам, так і інтересам відповідача. Позивачка просила розірвати шлюб між ними та залишити проживати дітей з нею. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо спілкування та виховання дітей.

Вказувала, що для належного утримання дітей, їх виховання та розвитку потрібні значні матеріальні кошти. Разом з тим, вона купує продукти харчування, одяг для дітей, вважає, що їх батько також повинен надавати їй матеріальну допомогу на їх утримання.

Крім того, зазначала, що відповідач є військовослужбовцем, отримує щомісячно доходи і має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначала, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку обох батьків забезпечити умови життя та розвитку їх спільних дітей.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати у частині визначення розміру аліментів та ухвалити нове, яким призначити аліменти згідно із законом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів у розмірі 1/2 на користь неповнолітніх дітей є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню. Вважає, що місцевим судом при розгляді даної справи допущено неправельне з`ясування обставин справи і, як наслідок, неправельне застосування норм матеріального і процесуального права.

Справа розглянута судом першої інстанції у його відсутність, належним чином про судовий розгляд він не був повідомлений.

Вказує, що порушення Закону призвели до порушення його процесуальних прав, як то подавати докази, пояснення з приводу поданої позовної заяви, заявляти клопотання та інше.

Крім того, зазначає, що розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/2 з усіх видів доходу (заробітку) не відповідає нормам Закону і саме такий розмір не доведений позивачкою, доказами поданими до суду. Вважає, що за сталою практикою правильним було б стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 від усіх видів доходу (заробітку).

Звертає увагу суду на те, що він є учасником бойових дій АТО, інвалідом війни 3 групи. На даний час проходить лікування з приводу отриманих поранень, потребує придбання ліків, препаратів, оплати медичних процедур та інше.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині визначення розміру стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей, а тому в іншій частині підстав для його перегляду судом апеляційної інстанції не убачається.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її не визнала, просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів щодо визначення розміру стягнення аліментів із відповідача на користь позивачки для утримання неповнолітніх дітей не погоджується, мотивуючи таким.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 17 жовтня 2009 року Виконкомом Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 3. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 надано прізвище ОСОБА_6 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 04 травня 2011 року, актовий запис № 3, (а.с. 8) та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконкомом Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 22 липня 2015 року, актовий запис № 6 (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Вишевицькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області №550 від 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у складі сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

За приписами статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (стаття 128 СК України).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У відповідності до вимог статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Із матеріалів справи (телефонограма від 06.01.2025, складена секретарем судового засідання Писаренко К.Л.(а.с. 31) убачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про перенесення розгляду справи на 09 год 00 хв 14 січня 2025 року лише по телефону.

Встановлено, що судові повістки на засідання у суді першої інстанції, призначене на 14 січня 20205 року, учасникам справи, зокрема і відповідачу, судом не направлялися, і відповідно ним не отримувалися, що свідчить про неналежне повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи.

Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи телефонограмою не передбачено статтями 128-130 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у справах № 127/2871/16-ц, № 361/6095/15-ц та № 759/13766/17.

Згідно положень частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги долучені відповідачем копії наступних документів: - посвідчення ветерана - учасника бойових дій; - посвідчення інваліда війни 3 групи; - довідки про обставини поранення від 21.12.2022 № 272; - виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 9690; - свідоцтва про хворобу № 5040 від 21.03.2023 та № 20213 від 28.10.2023; - довідки до акту МСЕК № 633187; - виписного епікризу із медичної картки № 10047 та № 11280; - виписки із медичної картки відділення загальної та нейрореабілітації КДЦ КНП «КМКЛ № 6» від 21.06.2024 та від 02.12.2024.

Враховуючи, що відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд справи у суді першої інстанції, не мав можливості подати зазначені письмові докази на даній стадії судового процесу, що підтверджено матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для їх прийняття і дослідження.

Встановлено, що ОСОБА_2 є ветераном учасником бойових дій, визнаний інвалідом третьої групи із 21 грудня 2023 року, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини і пораненнями. Інвалідність встановлена на строк до 01 лютого 2027 року. Відповідач проходить лікування у зв`язку із отриманими пораненнями і потребує нейрореабілітації.

Законодавцем передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, при цьому встановлено обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей.

Вимоги позивачки про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) належними та допустимими доказами не доведені, відсутні відомості щодо щомісячного розміру доходів, як позивача, так і відповідача. Також у позовній заяві не обґрунтовано розміру щомісячних витрат на дітей з огляду на співмірність таких витрат із розмірами доходу матері та батька, відтак не доведено, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей необхідною є саме 1/2 частина від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України якщо справу розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу, є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 182 СК України, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, встановлені обставини справи та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення у частині визначення розміру аліментів із ухваленням нового рішення про їх стягнення у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2024 року і до досягнення найстаршої дитини повноліття.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року у частині стягнення аліментів скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1000,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді