Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6638/24 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А
21 травня 2025 року м.Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.,
суддів Коломієць О.С., Талько О.Б.,
секретаря судового засідання Болейко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу №296/6638/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 13 лютого 2025 року,
У липні 2024 року представник АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МІ-150-07, на виконання умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 185000,00 доларів США строком до 14 грудня 2012 року зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 14,00 % річних. Разом з тим, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору 17 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладені договори поруки №МІ-150-07.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-412/1465/2012 від 28 лютого 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MI-150-07 в розмірі 2 339 415,70 гривень та витрати по сплаті судового збору.

23 квітня 2012 року Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 32288918 про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2 339 415,70 гривень за договором № MI-150-07. Однак, 29 січня 2019 року виконавче провадження № 32288918 було завершене виконавчий документ повернутий стягувачу.

Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України представник банку просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року 718 325,65 гривень, з яких 209 583,99 гривень три проценти річних та 508 741,66 гривень інфляційні нарахування.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 13 лютого 2024 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 718 325, 65 гривень, з яких 209 583,99 гривень 3 % річних, 508 741,66 гривень інфляційні втрати. Також стягнуто з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» 8 619, 90 грн судового збору, тобто по 2 873, 30 грн з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 13 лютого 2025 року скасувати в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги серед іншого зазначив, що вимоги про стягнення інфляційних втрати не можуть бути задоволені, у зв`язку з тим, що кредитний договір, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у валютному еквіваленті, а рішення районного суду від 28 лютого 2012 року не змінило та не припинило кредитних зобов`язань. Посилаючись на практику Верховного суду вказав, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише національна валюта України гривня.

Із оскаржуваного рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 13 лютого 2025 року вбачається, що позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року.

У відзиві на позовну заяву, яка надійшла від представника відповідача ОСОБА_1 , адвокат заперечив позовні вимоги, зазначив, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в іноземній валюті (долари США), а тому інфляційні втрати не підлягають нарахуванню та стягненню. Крім іншого, просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що на даний час існують обставини для зупинення провадження у справі у зв`язку з наступним.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2025 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду прийнято до справу №903/602/24, зокрема питання продовження строку позовної давності на період дії карантину за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних передано на розгляд.

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважав за доцільне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23, щодо можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову. Отже, у справі № 903/602/24 переглядається судове рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для зупинення провадження у справі.

У даній справі, яка переглядається Житомирським апеляційним судом предметом поданого позову є, зокрема, вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Представник відповідача в суді першої інстанції подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦПК України 22 липня 2024 року, то стягненню підлягають такі відсотки і інфляційні втрати за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою від 06 березня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу № 903/602/24 за касаційними скаргами КП «ЛПЕ» та ТОВ «Системний зв`язок» на рішення Господарського суду Волинської області від 17 вересня 2024 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2024 року в цій справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті ГПК України.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що у вказаній справі предметом позову є стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 13 березня 2017 року по 01 квітня 2024 року. Суди попередніх інстанцій, ураховуючи розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, Закон України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 540-ІХ), дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 3 % річних у розмірі 386 985,11 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 620 292,16 грн, нарахованих з 02 квітня 2017 року по 01 квітня 2024 року.

Натомість Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23 вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії карантину. З огляду на заяву відповідача про застосування позовної давності стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України підлягає обмеженню строком давності, який обчислюється з урахуванням Закону № 540-ІХ. Отже, на момент набрання чинності цим Законом (02 квітня 2020 року) прострочені з 02 квітня 2017 року платежі перебувають у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності, що не врахували суди попередніх інстанцій.

В ухвалі від 06 березня 2025 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив про потребу відступу від наведеного правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права стосовно можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу №903/602/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 04 червня 2025 року.

Колегія суддів вважає, що судове рішення у справі, яка переглядається, в частині вирішення питання щодо порядку застосування строку позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, з урахуванням строку дії карантину, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі (№296/6638/24) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №903/602/24.

Керуючись ст. 252, 253, 259, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Зупинити провадження у цивільній справі №296/6638/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №903/602/24.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали складено 21 травня 2025 року.