КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5772/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Київ

справа №760/9782/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Міністерства юстиції України на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кицюк В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Людмила Дмитрівна, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 10 лютого 2023 року №573/5;

зобов'язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції від 10 лютого 2023 року №573/5, а саме - записів, внесених на підставі рішення від 12 листопада 2020 року №55095877, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. щодо державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва (гараж літера А), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , щодо визнання права власності на гараж за ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що він 23 грудня 2019 року уклав договір суперфіцію із ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А., зареєстрований в реєстрі за №2877, відповідно до умов якого він прийняв у користування земельну ділянку АДРЕСА_1 , для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Вказував, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :72:415:0034, на якій розташований належний позивачу об'єкт незавершеного будівництва (гараж літера А). Право власності на об'єкт незавершеного будівництва зареєстровано за позивачем приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д.

Зазначав, що він випадково дізнався про засідання комісії Мінюсту за скаргою ОСОБА_2 щодо скасування за ним реєстрації права власності.

Посилався на те, що його жодним чином не повідомляли про розгляд скарги Міністерства юстиції України, лише 24 квітня 2023 року він самостійно знайшов оскаржуваний наказ на сайті Міністерства юстиції України.

Вказував, що наказ Мінюсту є незаконним з тих підстав, що 16 листопада 2022 року КСУ визнав неконституційним припис ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який надає повноваження МЮУ позбавляти особу права власності шляхом скасування державної реєстрації на підставі помилок державного реєстратора.

Зазначав, що оскаржуваний наказ не містить належної мотивувальної частини та вказівок про конкретні порушення нотаріуса.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.2 Наказу Міністерства юстиції України від 10 лютого 2023 року №573/5 «Про задоволення скарги».

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач Міністерство юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. прийнято оскаржуване рішення на підставі, зокрема, технічного паспорту від 08 жовтня 2020 року, виготовленого на гараж, який завершений будівництвом. Крім того, повідомленням про початок підготовчих робіт, сформованим приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. з Єдиного реєстру документів, передбачено будівництво будинку індивідуального типу.

Вказував, що приватний нотаріус Прокудіна Л.Д. прийняла оскаржуване рішення за обставин, коли подані документи не давали змогу встановити набуття права власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва (гараж літера А.).

Зазначав, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. з порушенням вимог пункту 2 частини 3 статті 10, пункту 4 частин 1, 2 статті 42 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952- IV, абзацу першого пункту 12 Порядку №1127.

Посилався на те, що оголошення про засідання колегії по скарзі, яке відбулося 15 листопада 2022 року було опубліковано на офіційному веб-сайті.

Вказував, що законодавство не визначає інших засобів повідомлення заінтересованих осіб окрім розміщення повідомлення на сайті Мінюсту та повідомлення його засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Зазначав, що враховуючи, що електронну пошту ОСОБА_1 було неможливо встановити, Мінюст використав єдиний можливий засіб повідомлення - через розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідача, що повністю відповідає приписам п.10 Порядку №1128.

Вказував, що ОСОБА_1 14 листопада 2022 року надіслав пояснення, що свідчить про те, що йому було відомо про розгляд скарги.

Зазначав, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що Міністерство юстиції України при винесені наказу вийшло за межі своєї компетентності, оскільки Міністерство юстиції України діє в межах своїх функцій контролю за дотриманням норм законодавства у сфері реєстрації.

Посилався на те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мають на меті виключно вирішення фактичного спору про право, який виник між ним та ОСОБА_2 . У даному аспекті слід звернути увагу на те, що Мінюст не є учасником спору про право.

24 січня 2025 року від представника третьої особи ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній просив задовольнити апеляційну скаргу Міністерстваюстиції України.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Л.Д. у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2019 року між ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_1 (суперфіціарій) було укладенодоговір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), предметом якого є те, що власник надає, а суперфіціарій приймає в стороке платне користування земельну ділянку площею 0,0759 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:415:0034, для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А., зареєстровано в реєстрі за №2877.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №215623973 від 09 липня 2020 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:415:0034 площею 0,0759 га, землевласник ОСОБА_2 , суперфіціарій ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232168455 від 12 листопада 2020 року, приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, гараж літера А, загальна площа 84,7 кв.м, готовність 42% за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:415:0034, за ОСОБА_1 , підстава для державної реєстрації: договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), серія та номер 2877, виданий 23 грудня 2019 року, видавник приватний нотаріус КМНО Михайленко С.А.; декларація про початок будівельних робіт, серія та номер КВ37, виданий 20 лютого 2020 року, видавник Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55095877 від 12 листопада 2020 року, приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л.Д.

До Міністерства юстиції України надійшли скарги ОСОБА_2 від 07 лютого 2022 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2022 року за №СК-672- 22, СК-673-22 на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55095877 від 12 листопада 2020 року державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокудіної Л.Д.

За результатами розгляду скарги висновком Центральної Колегії від 15 листопада 2022 року рекомендовано: скарги ОСОБА_2 від 07 лютого 2022 року задовольнити; скасувати рішення від 12 листопада 2020 року №55095877, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.; тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Прокудіній Л.Д. строком на 14 днів.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України прийнято наказ від 10 лютого 2023 року №573/5 «Про задоволення скарги», яким вирішено:

скарги ОСОБА_2 від 07 лютого 2022 року задовольнити;

скасувати рішення від 12 листопада 2020 року №55095877, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.;

тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Прокудіній Л.Д. строком на 14 днів;

виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству;

виконання пункту 3 наказу покласти на ДП «Національні інформаційні системи».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що наказ Мінюсту є незаконним з тих підстав, що 16 листопада 2022 року Конституційний Суд України визнав неконституційним припис ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який надає повноваження Мінюсту позбавляти особу права власності шляхом скасування державної реєстрації на підставі помилок державного реєстратора. Вказував, що він не був повідомлений про розгляд скарги Мінюсту.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що: в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення заінтересованої особи ОСОБА_1 про дату засідання комісії Міністерства юстиції України; комісія, розглядаючи скаргу, перевіряла не лише дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, а й вирішувала спори про право, тим самим виходила за межі своєї компетенції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року №1127.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV (у редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Відповідно до п.2 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Частиною першою статті 34 Закону Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV встановлено, що рішення, дії бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає, серед іншого, скарги на проведені державним реєстратором дії про державну реєстрацію прав (п.1 ч.2 ст.34 Закону).

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено (частина 3 статті 34 Закону №755-IV).

Відповідно розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом у межах компетенції, визначеної законом, зокрема на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральна колегія Міністерства юстиції України розглядаючи скаргу ОСОБА_2 встановила, що приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. прийнято оскаржуване рішення на підставі, зокрема, технічного паспорту від 08 жовтня 2020 року, виготовленого на гараж, який завершений будівництвом. Крім того, повідомленням про початок підготовчих робіт, сформованим приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. з Єдиного реєстру документів, передбачено будівництво будинку індивідуального типу. Таким чином, приватний нотаріус Прокудіна Л.Д. прийняла оскаржуване рішення за обставин, коли подані документи не давали змогу встановити набуття права власності ОСОБА_3 на об`єкт незавершеного будівництва (гараж літера А.)

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав).

Згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону №1952- IV у разі задоволення скарги на рішення у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про, зокрема, скасування рішення державного реєстратора.

Колегія Міністерства юстиції України дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. з порушенням вимог пункту 2 частини третьої статті 10, пункту 4 частини першої, частини другої статті 42 Закону № 1952- IV, абзацу першого пункту 12 Порядку №1127.

Посилання позивача на те, що наказ Мін`юсту є незаконним з тих підстав, що 16 листопада 2022 року Конституційний Суд України у справі №3-270/2019 (6302/19) визнав неконституційним припис ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який надає повноваження Мін`юсту позбавляти особу права власності шляхом скасування державної реєстрації на підставі помилок державного реєстратора, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 частини рішення Конституційного Суду України у справі №3-270/2019 (6302/19) від 16 листопада 2022 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» від 12 травня 2022 року №2255-IX, а саме «скасування рішення державного реєстратора».

Окремий припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» від 12 травня 2022 року № 2255-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення цього рішення.

З огляду на викладене, рішення Конституційного Суду України у справі №3-270/2019 (6302/19) від 16 листопада 2022 року на спірні правовідносини не впливає, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Беручи до уваги те, що приписи п.1 ч.7 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були дійсними на момент прийняття оскаржуваного наказу, а відтак Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ в межах компетенції.

Відповідно до п.10 Порядку №1128 (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного Наказу) для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Інших способів повідомлення заінтересованих осіб законодавством не передбачено.

Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Як зазначав відповідач, оголошення про засідання Колегії по скарзі, яке відбулося 15.11.2022 було опубліковано на офіційному веб-сайті Мін`юсту: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-tsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-15-listopada-2022-roku.

Дане оголошення розміщене 28.10.2022, що підтверджується листом Державного підприємства «Національні інформаційні системи» №3389/14.2-11 від 31 жовтня 2022 року щодо оприлюднення оголошення, тобто за 18 днів до дати розгляду, що відповідає п.10 Порядку №1128.

Також з матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 надіслав до Центральної Колегії Міністерства юстиції України пояснення на скаргу, в яких вказував, що 15 листопада 2022 року відбудеться засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України, на якому будуть розглянуті скарги ОСОБА_2 , з якими він не погоджується, просив відмовити у задоволенні вказаних скарг та повідомити його про прийняте рішення за результатом розгляду скарг.

А відтак, посилання позивача на те, що він не був повідомлений про розгляд скарг спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням викладеного, Мін`юстом було дотримано вимог Порядку №1128 щодо повідомлення заінтересованих осіб, а посилання суду першої інстанції на неповідомлення позивача про розгляд скарги є необґрунтованими.

Також суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що Мін`юст при винесенні оскаржуваного наказу вийшов за межі своєї компетенції, оскільки Мін`юст діяв в межах своїх функцій контролю за дотриманням норм законодавства у сфері реєстрації.

Оскільки Центральна колегія Міністерства юстиції України при розгляді скарги ОСОБА_2 встановила всі обставини, якими обгрунтовувалась скарга та надала відповідну оцінку проведеним реєстраційним діям, які були проведені з порушенням вимог пункту 2 частини третьої статті 10, пункту 4 частини першої, частини другої статті 42 Закону № 1952- IV, абзацу першого пункту 12 Порядку №1127, а відтак колегія суддів вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 10 лютого 2023 року №573/5 є правомірним та таким, що прийнятий на законних підставах, із дотриманням встановленої процедури його прийняття.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, отже рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3220,80 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Людмила Дмитрівна, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Міністерства юстиції України, місцезнаходження: місто Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3220 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: