Справа № 159/8432/24
Провадження № 2/159/399/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

секретаря судового засідання Конашук М.А.,

представників позивача Ткачук А.А., Карпенко О.В.,

представника відповідача Бугайова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом підприємства теплових мереж "Ковельтепло" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за комунальні послуги в сумі 18904, 07 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2022 між ПТМ «Ковельтепло» та ОСОБА_1 укладено Індивідуальний договір №627 про надання послуги з постачання теплової енергії приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , опалювальна площа 55,0 м.кв. Нежитлове приміщення відповідачки знаходиться в житловому будинку, отже вона є його співвласником. Будинок по АДРЕСА_1 , обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії СВТУ - 11Т зав. № 03967 (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-ЗК/644 від 12.06.2019 чинне до 12.06.2023, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5/3 - 0862 від 20 червня 2023, чинне до 20 червня 2027 року ). В приміщенні відповідачки встановлено розподільний засіб обліку теплової енергії ( теплолічильник ULTRAHEAT 2 WR зав. № 0312 ( акт прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії від 29.10.2015; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5/2-3-1089 від 29.07.2019, чинне до 29.07.2023; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-2К/ 6519 від 27.06.2023, чинне до 27 .06.2027).

Послуга надається споживачу згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Обсяг спожитої послуги, визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 зі змінами (далі Методика розподілу № 315). Вартістю послуги, згідно з п. 19 до укладеного між сторонами індивідуального договору, є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розрахунковим періодом, відповідно п. 20 Договору для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Розподіл між споживачами обсягу спожитої в будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до розділу III Методики розподілу № 315.

Позивач, на виконання умов укладеного Договору № 627, надав послуги з постачання теплової енергії на опалення будинку за адресою АДРЕСА_1 (у тому числі нежитлового приміщення відповідачки площею 55,0 кв.м), як невід`ємної частини житлового багатоквартирного будинку, в період з листопада 2022 року по березень 2024 року на суму 17654,86 грн. У грудні місяці 2022 року відповідачка сплатила за листопад 2022 року 1004,00 грн. Таким чином, за вказаний період відповідачці відпущено теплової енергії на суму 16650 грн 86 коп (17654,86 - 1004,00 ).

Однак, відповідачкою в порушення умов укладеного Договору № 627 та вимог законодавства, не проведено оплату за відпущену теплову енергію позивачу. Це призвело до появи за вказаний період заборгованості, яка станом на 01 жовтня 2024 року становить 16650 грн 86 коп, сума нарахованої пені становить 304 грн 71 коп, інфляційні витрати становлять 1413 грн 37 коп.

Загальний розмір заборгованості становить 18904 грн 07 коп, які позивач просить суд стягнути з відповідачки.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідачки ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначив, що договором не обумовлено донарахування вартості теплової енергії, що донараховується у зв`язку із фактичним споживанням теплової енергії у приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, відповідно позивач в даному випадку діяв всупереч умов укладеного між сторонами договору. Звертає увагу суду на недостовірність доказів, що подані позивачем. Зокрема, у детальному розрахунку нарахувань за теплову енергію нежитлового приміщення за основу нарахування беруться показники загальнобудинкового лічильника теплової енергії за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року; в копіях актів за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року, що додані позивачем не ідентифіковано показники якого саме теплового лічильника там зафіксовані; акти зі сторони споживача підписані особою на прізвище ОСОБА_3 , проте його підписи в актах не схожі між собою та не відомо чи має повноваження ОСОБА_3 на підписання даних актів від імені споживача. Представник відповідача вважає, що дані обставини ставлять під сумнів правильність складеного позивачем розрахунку. В детальному розрахунку позивачем вказано показники загальнобудинкового лічильника, який визначає тільки загальний обсяг спожитої теплової енергії, проте лише після отримання показника - безпосереднього опалення житлових/нежитлових приміщень, позивач міг в подальшому розраховувати донарахування, що ним фактично зроблено не було. У відзиві просить суд звернути увагу на те, що приміщення відповідачки не опалюється за рахунок опалювальних суміжних приміщень або опалювальних МЗК та допоміжних приміщень. Позивачем не надано до суду доказів про те, що в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, що межують із приміщенням відповідачки, утворюється грибки та пліснява.

10.02.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

10.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив в якому представниця позивача зазначила, що нежитлове приміщення відповідачки є невід`ємною частиною житлового будинку. Згідно п. 9 Індивідуального договору № 627, укладеного між сторонами обсягу спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку а розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 зі змінами. А тому, не заслуговують на увагу посилання відповідачки, що розрахунок постачання теплової енергії має здійснюватися по навантаженню згідно договору. У матеріалах справи відсутні докази, що сторонами було оскаржено договір, внесено зміни або визнання його недійсним. Тобто у разі відсутності змін у показах розподільчого приладу облік вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживача теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії. Так як за спірний період з листопада 2022 року по березень 2024 року показники розподільного вузла обліку, що належить ОСОБА_1 , не змінювалися, то позивачем здійснювалися донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії. Відтак позивач вважає, що було правомірно здійснено нарахування обсягу спожитої теплової енергії відповідачці за спірний період для нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з урахуванням розділу Методики, зокрема формули 31. Такі донарахування проводяться з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщення МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативно строку експлуатації приміщення / будівлі / будинку. ПТМ "Ковельтепло" щомісячно виставлялися рахунки ОСОБА_1 за спірний період. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18.03.2025 в судовому засіданні оголошено перерву для виклику свідка.

16.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

12.05.2025 судом відкладено ухвалення і проголошення судового рішення до 15.15год. 16.05.2025.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні представник відповідачки позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Так, згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

В силу статей 525, 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначеного Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення (промислового магазину) загальною площею 55 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

01.01.2022 між ПТМ «Ковельтепло» та ОСОБА_1 укладено Індивідуальний договір №627 про надання послуги з постачання теплової енергії, яким передбачені умови надання позивачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення відповідачці за адресою: АДРЕСА_1 .

ПТМ «Ковельтепло» відповідно до тарифів на теплову енергію, в оспорюваний період з 01.11.2022 по 31.09.2024 включно, постачалося централізоване опалення до приміщення відповідачки, однак відповідачкою зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Нарахування за послуги з централізованого опалення приміщення відповідачці проводилось на підставі показів теплового лічильника встановленого в житловому будинку по АДРЕСА_1 в опалювальний період, виходячи з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення 55 кв.

Згідно Акта прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії від 29.10.2015, в присутності власника приміщення - магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 встановлений теплолічильник ULTRAHEAT T550. Свідоцтво про повірку вказаного лічильника теплоти та води чинне до 27.06.2027.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, зокрема, споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Відповідно до п.1 Розділу VI Методики «Вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку» для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень будинку і розраховується за наведеною у Методиці формулою.

За змістом законодавства такі донарахування проводяться з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних місць загального користування та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях , місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення /будівлі/ будинку.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир і нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (всі місця загального користування, допоміжні приміщення, загальна мережа комунікацій в будинку) і зобов`язані нести витрати на утримання цього майна.

Звільнення від такої оплати або інший корегуючий коефіцієнт може бути запроваджений лише рішенням зборів власників багатоквартирного будинку (п.8 розділу І, розділ VІІ Методики №315).

Відповідачка є споживачем послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснювала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2024 року становить 18904, 07 гривень.

З розрахунку нарахування за послуги з постачання теплової енергії по договору № 627 нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , власник ФО ОСОБА_1 за період з 01.11.2022 по 31.09.2024 вбачається, що заборгованість відповідачки становить 16650, 86 гривень.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів по нежитловому приміщенню по АДРЕСА_1 ФО ОСОБА_1 вбачається, що загальна сума інфляційних процесів становить 1413, 37 гривень;

З розрахунку трьох відсотків річних по приміщенню ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , вбачається, що сума 3% річних складає 535, 13 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З розрахунку пені за прострочку оплати за спожиту теплову енергію нежитлового приміщення ФО ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вбачається, що розмір пені складає 304,71 гривень.

Саме така сума заборгованості підтверджена інформацією про відпущену теплову енергію, актами показників лічильника та такі суми зазначені в розрахункових листах, що додані до матеріалів позовної заяви.

Наданий позивачем розрахунок відповідачкою не спростований. Відповідачка не надала доказів, які б підтверджували оплату отриманих послуг за спірний період.

Враховуючи ту обставину, що відповідачка у встановлені законом строки свої зобов`язання належним чином не виконувала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2725, 20 гривень за подання позову і 302, 80 гривень за судовий наказ №2н/159/5567/24).

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства теплових мереж "Ковельтепло" заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води в розмірі 18 904 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 07 копійок з яких: - 16650, 86 гривень - заборгованість за теплову енергію; 304, 71 гривень - пеня; 1413, 37 гривень - інфляційні виплати; 535, 13 гривень - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства теплових мереж "Ковельтепло" витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Позивач: підприємство теплових мереж "Ковельтепло", місцезнаходження: вул. Володимирська, 97а, м. Ковель, Волинська область, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ