УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 381/4563/21

провадження № 61-1653ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідачаПархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

закасаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,

постановив ухвалу про наступне:

1. У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Фастівської міської ради від 1 березня 2021 року № 17/33 - VII-VIII «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 »

2. Позивач посилався на те, що у серпні 2021 року у нього виник спір з ОСОБА_2 щодо розташування вигрібної ями і після комісійного обстеження земельної ділянки працівниками виконавчого комітету Фастівської міської ради він дізнався, що ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки. Вказував, що вищевказаним рішенням Фастівської міської ради від 01 березня 2021 року було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 за рахунок земель комунальної власності і передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею

0,0646 га (кадастровий номер :09:004:0230) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 із земель комунальної власності.

3. Позивач стверджував, що не погоджував межі земельної ділянки і в акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 10 травня 2021 року стоїть не його підпис, і при складанні вказаного акта він присутнім не був, а підпис зроблено іншою особою, тобто фактично погодження меж земельної ділянки із землекористувачем суміжної земельної ділянки не відбулося, що є порушенням його прав як землекористувача, що і стало підставою для звернення до суду.

4. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області

від 20 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року, позов залишено без задоволення.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з недоведеності позивачем порушення його майнового права та/або законного інтересу оспорюваним рішенням Фастівської міської ради та діями відповідачки ОСОБА_2 при приватизації земельної ділянки.

6. 07 лютого 2025 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

7. Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк на усунення наявних у ній недоліків.

8. 31 березня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків вказаної касаційної скарги.

9. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

10. В цьому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

11. Так само і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплюючи право на справедливий суд, не містить гарантій щодо можливості касаційного оскарження всіх судових рішень.

12. Механізм реалізації права на судовий захист визначає законодавець виключно в законах України (пункт 14 частини першої статті 92 Конституції України).

13. За чинним конституційним правопорядком апеляційний перегляд має здійснюватися щодо кожної справи, яку оскаржено в апеляційному порядку, а в частині касаційного оскарження рішення суду обсяг права на таке оскарження змінено з права касаційного оскарження всіх рішень, крім випадків, встановлених законом, на право касаційного оскарження судового рішення лише у визначених законом випадках (див., наприклад, рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 5-р(II)/2021).

14. Обґрунтування саме такого підходу в частині касаційного оскарження судового рішення міститься в Пояснювальній записці до проєкту Закону України про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (реєстр. № 3524), ухваленого як Закон № 1401, де зазначено, що «встановлення законом виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, дасть змогу побудувати ефективну судову систему, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення».

15. В свою чергу згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

16. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

17. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини (частини четверта статті 274 ЦПК).

19. Предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення.

20. Ця справа є незначної складності та не належить до винятків, визначених пунктом 2 частини шостої статті 19, частиною четвертою статті 274 ЦПК (див. пункти 17, 18).

21. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанцій. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК розміщена в розділі 1 «Загальні положення» ЦПК, то вона поширюється й на стадію касаційного провадження.

22. З огляду на предмет позову, характер правовідносин, складність справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

23. У касаційній скарзі позивач не посилається на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

24. Позивач мав можливість наводити доводи та подавати докази на користь своїх позовних вимог в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому йому була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.

25. Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК.

26. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).

27. Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 381/4563/21.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков