ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/709/24
Провадження по справі 2/281/60/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань Михальченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Лугини цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат та витрат на правничу допомогу. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 102132438 від 28.03.2021 року у розмірі 23000 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена у позові заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем боргових зобов`язань, що виникли внаслідок укладення ним 28.03.2021 року кредитного договору № 102132438 з ТОВ «МІЛОАН», право вимоги за яким на підставі договору факторингу відійшло позивачу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

07.01.2025 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження по справі та призначення до судового розгляду.

15.01.2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Просить відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності. На підтвердження своїх заперечень зазначив, що повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги та вважає, що позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного. ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулось до суду з даним позовом 30.12.2024 року. Платіжне доручення завірено ТОВ "МІЛОАН", а не банком, не має печатки банку, підпису особи, відповідальної за здійснення банківських операцій. Позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги за договором про споживчий кредит від 28.03.2021 року № 102132438 від первісного кредитора до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Позивачем у встановленому законом порядку не доведено факту укладення кредитного договору в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договором, відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Також, незважаючи на недоведеність позовних вимог, відповідач вважає, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому договору, оскільки в договорі було обумовлено загальну вартість кредиту 8000,00 грн., яка включає: 5000,00 грн. сума кредиту; 3000,00 грн. проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 4 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії та процентів за користування кредитом 15 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів: 12.04.2021 року. Право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ "МІЛОАН" зі спливом строку дії договору - 12.04.2021 року, тому із зазначеної дати товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу ТОВ "МІЛОАН" нарахувало проценти за позикою в значно більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. 23.06.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено договір про відступлення прав вимоги № 03Т, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача. Станом на дату відступлення права вимоги у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 23000,00 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18000,00 грн. заборгованість за відсотками.

В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МІЛОАН", через номер телефону, який би він сам зазначив. Також позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування ОСОБА_1 як позичальнику коштів по кредитному договору - розрахункового документу, який би відповідав вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". За умовами договору сторони встановили строк кредитування 15 днів до 12.04.2021 року і доказів продовження строку користування кредитом та зміни дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про переривання відповідачем строку позовної давності та не вказав суду поважні причини пропуску строку позовної давності з їх обгрунтуванням. До наявних правовідносин має бути застосовано трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, але новий кредитор звернувся до суду з позовною заявою 30.12.2024 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Також позивач не наводить у позовній заяві підстав нарахування витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідач вважає, що враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також принципи розумності, справедливості та співмірності, в разі часткового задоволення позовних вимог, необхідно значно зменшити судові витрати на професійну правничу допомогу.

03.02.2025 року від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відзив на позовну заяву є безпідставним та необґрунтованим. 28.03.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102132438, шляхом вчинення ним усіх необхідних дій, в тому числі подання відповідачем заявки на отримання кредиту на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" у власному кабінеті відповідача та підписання даного договору одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником. Номер телефону НОМЕР_1 , вказаний позичальником в договорі співпадає з номером телефону відповідача, вказаний у відзиві на позовну заяву. Договір про споживчий кредит № 102132438 прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем.

Позивачем до справи були додані докази, якими доведено відступлення ТОВ "МІЛОАН" права вимоги до відповідача на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за договором про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року, тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

ТОВ "МІЛОАН" на виконання умов зазначеного кредитного договору перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26308770 від 28.03.2021 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи і є належним доказом перерахування коштів ОСОБА_1 . Позивачу невідомий номер картки, як і первісному кредитору, оскільки повний номер вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у платіжній системі LiqPay. ТОВ "МІЛОАН" - це фінансова установа, а не банківська, тому лише перераховує кошти на наданий позичальником рахунок.

Оригінали первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів становить банківську таємницю. Заперечуючи перерахування коштів на його рахунок, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані на підтвердження своїх доводів, маючи безперешкодний доступ до такої інформації.

Проценти за користування кредитом понад строк кредитування були нараховані на підставі договору про споживчий кредит № 102132438 від 23.06.2021 року. Згідно з п. 1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 4,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати, встановленої п. 1.4.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник може продовжувати строк кредитування, продовжуючи користуватись кредитними коштами після раніше визначеного строку кредитування. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом.

Оскільки відповідач 12.04.2021 року кредит в сумі 5000,00 грн. не повернув , а продовжував користуватись кредитними коштами, то ТОВ "МІЛОАН", відповідно до умов кредитного договору, нараховувало проценти за користування кредитом.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості.

Кредитний договір, укладений між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 , договір відступлення прав вимоги, укладений між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором.

Витрати на правову допомогу обгрунтовані належними доказами, долученими до матеріалів справи.

Враховуючи, що на території України в період з 11.03.2020 року до 30.06.2023 року діяв карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та введення воєнного стану в Україні, який продовжується на час розгляду справи, позивач вважає, що строк позовної давності ним не пропущено.

Отже, обставини, на які посилається відповідач є необгрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладеного правочину, нормам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Позивач просить позов задоволити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

28.03.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102132438, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (п. 6.1. договору). Відповідно до даного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору - на 15 днів з 28.03.2021 року - надати позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати повернення кредиту - 12.04.2021 року (п. 1.1., п. 1.2., п. 1.4. договору).

Згідно п. 2.1., 3.2.6. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Кредитодавець має право, зокрема, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

ОСОБА_1 отримав від ТОВ "Мілоан" грошові кошти згідно договору №102132438 в сумі 5000,00 грн. на емітовану на ім`я відповідача платіжну карту № НОМЕР_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 26308770 від 28.03.2021 року, листом № 20.1.0.0.0./7-250407/95489-БТ від 10.04.2025 року, випискою по рахунку за період з 28.03.2021-31.03.2021.

Відповідно до відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 102132438 станом на 11.06.2021 року становить: 5000 грн. - борг по тілу кредиту; 18000 - борг по відсотках, а загальний борг - 23000 грн.

23.06.2021 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено договір відступлення права вимоги № 03Т відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №102132438 від 28.03.2021 року перейшло до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 03Т. Підписані сторонами відповідні акти приймання-передавання реєстру боржників, фактором сплачені кошти згідно зазначеного договору факторингу.

На час розгляду справи договір про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року та договір відступлення права вимоги № 03Т від 23.06.2021 року недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.

ОСОБА_1 направлялась досудова вимога № -АВ від 27.09.2024 року про те, що 23.06.2021 року було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 102132438 від 28.03.2021 року і ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло прав кредитора. Відповідача проінформовано про наявність заборгованості в сумі 23000,00 грн., рекомендовано сплатити дану заборгованість та роз`яснено, що спір буде вирішуватись в судовому порядку.

Зазначені обставини підтверджуються договором про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року, анкетою-заявою на кредит № 102132438 від 28.03.2021 року, паспортом споживчого кредиту, платіжним дорученням № 26308770 від 28.03.2021 року, листом № 20.1.0.0.0./7-250407/95489-БТ від 10.04.2025 року, випискою по рахунку за період з 28.03.2021-31.03.2021, договором відступлення права вимоги № 03Т від 23.06.2021 року, досудовою вимогою №-АВ від 27.09.2024 року, відомостями ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 102132438 станом на 11.06.2021 року.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином суд дійшов висновку, що 28.03.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 дійсно було укладено договір про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року, оскільки при його укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які передбачені кредитним договором.

ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на підставі договору відступлення права вимоги № 03Т від 23.06.2021 року набуло права вимоги до ОСОБА_1 відносно боргових зобов`язань, що виникли внаслідок укладення ним договору про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

При укладенні кредитного договору клієнтом власноручно було зазначено реквізити платіжної банківської картки на яку було перераховано кредитні кошти. Тобто твердження відповідача про відсутність доказів щодо перерахунку коштів є необгрунтованими та спростовується випискою по картці, на яку перераховано кредитні кошти, та листом № 20.1.0.0.0./7-250407/95489-БТ від 10.04.2025 року.

Разом з тим, відповідач належних доказів на спростування обов`язку повернення кредитних коштів та процентів за користування ними у розмірі, зазначеному позивачем не надав, з клопотаннями про витребування доказів не звертався.

Предметом розгляду даної справи не є визнання відповідних договорів недійсними чи їх розірвання на підставі істотного порушення їх умов. Кредитний договір, укладений з відповідачем, недійсним не визнаний та не розірваний в судовому порядку, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Отже, позивачем в судовому засіданні доведено факт укладення 28.03.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року на суму 5000 грн., які відповідач отримав шляхом перерахунку на картку. Уклавши договір, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позику у обумовлений строк та сплатити проценти за користування коштами. Проте, ОСОБА_1 умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн.

Щодо розміру боргу по сплаті процентів, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази погодження відповідачем продовження строку користування кредитом або укладення додаткової угоди сторонами з цією метою, а тому строк кредитування становить 30 днів, як це передбачено п. 1.3 договору.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Сторони погодили термін дії договору про споживчий кредит № 102132438 - до 12.04.2021 року. Розрахунок заборгованості позивачем до позовної заяви не додано, однак він просить стягнути відсотки за користування кредитними коштами, які були нараховані первісним кредитором в тому числі поза строком дії договору позики.

Проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 4.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору).

Згідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в розмірі 3000,00 грн.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 8000,00 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з договором № 42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024 року, додатковою угодою № 102132438 до зазначеного договору від 01.08.2024 року, актом № 102132438 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2024 року, детальним описом робіт від 30.09.2024 року, платіжною інструкцією від 15.11.2024 року № 1511-33, сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з відповідача на загальну суму 6000,00 грн.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23000,00 грн., проте позовні вимоги задоволено частково на суму 8000,00 грн., що становить 34,78 % від заявлених.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме: витрат на правову допомогу в розмірі 2086,80 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 842,51 грн.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, б. 21/1; , реквізити: IBAN № НОМЕР_5 в АТ "ОКСІ БАНК" МФО: 325990) заборгованість за договором про споживчий кредит № 102132438 від 28.03.2021 року у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, б. 21/1; , реквізити: IBAN № НОМЕР_5 в АТ "ОКСІ БАНК" МФО: 325990) витрати зі сплати судового збору у розмірі 842,51 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2086,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Галина Свинченко