У х в а л а

15 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 760/16890/21

Провадження № 61-15922ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Косинська Людмила Вікторівна (далі - адвокат),

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року

у справі за позовом скаржника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - відповідач) за участю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (далі - приватний нотаріус), про визнання протиправними (незаконними) дій і скасування рішення про державну реєстрацію права власності та

в с т а н о в и в:

1. У червні 2021 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив: (1) визнати незаконними дії відповідача з подання документів для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира); (2) визнати протиправними дії приватного нотаріуса з державної реєстрації права власності відповідача на квартиру; (3) скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на цю квартиру.

2. 31 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 2 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове про відмову у задоволенні позову

4. 29 листопада 2024 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 37495/0/220-24 від 2 грудня 2024 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Мотивував касаційну скаргу так:

- суди першої й апеляційної інстанції застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 927/849/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц, від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18;

- позивач має право обрати спосіб захисту, передбачений законом або договором, і суд не може відмовити у задоволенні позову лише на підставі того, що обраний спосіб захисту є неефективним (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2018 року та Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року);

- з метою унеможливлення неодноразового відчуження спірного майна існує інститут забезпечення позову (глава 10 розділу I Господарського процесуального кодексу України). У подібних спорах вжиття відповідних заходів забезпечення позову може не допустити подальше відчуження нерухомого майна, тим самим забезпечивши позивачу ефективну можливість захистити свої права без необхідності повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) від 21 грудня 2022 року у справі № 914/608/20);

- 16 червня 2021 року суд першої інстанції зареєстрував заяву скаржника про забезпечення позову до пред`явлення останнього. Однак ухвалу про забезпечення позову постановив аж 5 липня 2021 року, що дало можливість відповідачу вжити незаконні дії з продажу квартири іншій особі;

- позовну заяву скаржник подав до належного відповідача, однак у зв`язку з тривалим перебуванням справи в суді першої інстанції відповідач вжив заходів щодо відчуження квартири, а суд першої інстанції відмовив скаржнику у залучені до справи нового власника квартири як відповідача;

- власник може витребувати майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від кількості відчужень до цього моменту (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року);

- Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17);

- Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на реалізацію права іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц);

- звернення стягнення на предмет іпотеки в межах цієї справи відбулося згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Площа квартири не перевищує 140 кв. м, згоду на її відчуження скаржник не давав. Останній використовував квартиру як місце свого постійного проживання;

- ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною, яку треба погоджувати з власником майна; оцінка має бути проведена на момент набуття майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц). Суди обох інстанцій не взяли до уваги те, що у матеріалах справи відсутні відомості про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог за зобов`язанням;

- іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. Відповідач силою виселив скаржника з квартири та знав, що останній позбавлений можливості отримати будь-яку кореспонденцію. З огляду на це є всі підстави вважати, що скаржник не ухилявся від отримання кореспонденції та не виявляв недбалість у її отриманні, а також що він не був повідомлений про звернення стягнення на предмет іпотеки. Щодо насильного виселення скаржника з квартири 2 червня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001509;

- 2 березня 2010 року суд першої інстанції ухвалив рішення у справі № 2-1508/11, згідно з яким стягнув зі скаржника на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 603 408,08 грн заборгованості за кредитним договором № 1694 від 25 жовтня 2006 року. Отже, до нового кредитора, яким є відповідач, могли перейти права лише первісного кредитора щодо стягнення саме 605 228,08 грн, а не у будь-якому іншому еквіваленті іноземної валюти.

5. 17 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржник повинен був: (1) додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку, (2) надати докази надсилання копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами приватному нотаріусу, (3) доплатити 1 452,80 грн судового збору.

6. 6 лютого 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 3950/0/220-25 від 7 лютого 2025 року), у якій обґрунтувала поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та виконала інші вимоги ухвали. Зокрема додала відповідь апеляційного суду № 06.2-01/157/2025 від 5 лютого 2025 року, згідно з якою 6 листопада 2024 року апеляційний суд надіслав електронну копію оскарженої постанови на електронну адресу адвоката, а засобами поштового зв`язку в паперовому вигляді таку копію учасникам справи не надсилав.

7. Скаржник у касаційній скарзі просив поновити строк на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду. Зазначив, що отримав копію оскарженої постанови лише 6 листопада 2024 року. На підтвердження надав копію супровідного листа та зазначену відповідь апеляційного суду.

7.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

7.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

7.3. Оскільки скаржник подав касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскарженої постанови 6 листопада 2024 року, пропущений строк на касаційне оскарження слід поновити.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження.Касаційна скарга подана із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за участю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання протиправними (незаконними) дій і скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

2. Витребувати з Солом`янського районного суду міста Києва цивільну справу № 760/16890/21.

3. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко