21.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/7658/25
Провадження № 6/205/157/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м.Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Вольф В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тичинської О., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Комунального підприємства «ЕКСПРЕС» ДМР, ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тичинська О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Комунального підприємства «ЕКСПРЕС» ДМР, Шевченка Євгена Григоровича.

В обґрунтування клопотання зазначила, що в Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження № 63229847 до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання: вимоги № Ю-1/67У, виданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.09.2022 р.; виконавчого листа № 205/10709/19, виданого Ленінським районним судом міста Дніпропетровська від 04.02.2021 р.; виконавчого листа № 160/21252/24 від 24.12.2024 р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом; виконавчий лист № 160/7013/23 від 30.05.2024 р., виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом; виконавчий лист № 205/10706/19 від 18.09.2020, виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська; виконавчий лист № 205/10710/19 від 18.09.2020 р., виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська; виконавчий лист № 205/10932/19 від 10.09.2020 р., виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська; вимоги № Ф-1/67 У від 09.08.2019 р., що виданої ГУ ДФС у Дніпропетровській області на загальну суму 2849,20 грн. на користь Антимонопольного комітету України та вимог на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Заборгованість за зведеним виконавчим провадженням у загальному розмірі 277 4627,48грн. Станом на дату направлення подання боржником рішення суду не виконано. Крім того, вважає, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для обмеження її права виїзду за межі України. Просить тимчасово обмежити у виїзді за кордон, відповідно до вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», керівника боржника - юридичної особи Комунального підприємства «ЕКСПРЕС» ДМР (, адреса: вул. Старий Шлях, 5а, м.Дніпро) Шевченка Євгена Григоровича.

Суд, дослідивши зміст подання, письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження № 63229847 до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання: вимоги № Ю-1/67У, виданої ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.09.2022 р.; виконавчого листа № 205/10709/19, виданого Ленінським районним судом міста Дніпропетровська від 04.02.2021 р.; виконавчого листа № 160/21252/24 від 24.12.2024 р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом; виконавчий лист № 160/7013/23 від 30.05.2024 р., виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом; виконавчий лист № 205/10706/19 від 18.09.2020, виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська; виконавчий лист № 205/10710/19 від 18.09.2020 р., виданий Ленінським районним судом міста Дніпропетровська; виконавчий лист № 205/10932/19 від 10.09.2020 р., виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська; вимоги № Ф-1/67 У від 09.08.2019 р., що виданої ГУ ДФС у Дніпропетровській області на загальну суму 2849,20 грн. на користь Антимонопольного комітету України та вимог на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Заборгованість за зведеним виконавчим провадженням у загальному розмірі 277 4627,48грн.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.05.2025 р. встановлено, що з Комунальне підприємство «ЕКСПРЕС» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження: 49020, м.Дніпро, мікрорайон Таромське, вул.Старий шлях, б.5А, засновник Дніпровська міська рада, , в стані припинення з 19.11.2019 р. за рішенням засновників щодо припинення юридичної особи, виконуючий обов`язки керівника, голова комісії з припинення - ОСОБА_1 , комісія з припинення - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

За ч.ч. 3, 4 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, до Шевченка Є.Г. як голови комісії з припинення перейшли повноваження щодо управління справами цієї юридичної особи. І саме він представляє Комунальне підприємство «ЕКСПРЕС» Дніпровської міської ради у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені юридичної особи, яка припиняється, тобто фактично є керівником юридичної особи.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України, які цілком кореспондуються з положеннями ст.18 ЦК України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Нормами ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що стаття 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

При цьому, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Суд зауважує, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Так, в обґрунтування подання виконавцем зазначено наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), що вважає підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

Поряд з цим, як вже зазначалось, наявність невиконаного зобов`язання не може бути достатньою підставою для застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення як застосування до керівника боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Фактичні обставини справи в сукупності свідчать про те, що виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, зокрема: приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження.

Як вже зазначалось судом, за приписами ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

В той же час відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтю 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи - боржника за межі України є винятковим заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно, для застосування такого заходу щодо боржника суд має отримати докази застосування виконавцем усіх можливих загальних заходів примусового виконання рішення, визначених статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження", та встановити факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подання, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право на привід боржника у разі його нез`явлення на виклик, накладати штрафи, звертатись до відповідних органів з поданням про притягнення боржника до відповідальності.

Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують накладення державним виконавцем штрафів на боржника, звернення до правоохоронних органів з відповідними поданнями тощо.

З матеріалів справи не слідує, що керівник боржника свідомо вчиняє діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку юридичної особи у виконавчому провадженні, і що виконати цей обов`язок у юридичної особи є всі реальні можливості.

Отже, фактичні обставини справи в сукупності свідчать про те, що виконавцем не надано жодних доказів на які він посилається у поданні, та належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, зокрема: доказів умисного нез`явлення на виклик виконавця, приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження.

Крім того, у поданні не зазначено, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи боржника реально забезпечить виконання судових рішень, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції/покарання за невиконання боржником рішення, а має на меті саме забезпечення виконання судових рішень.

Отже, у межах даної справи відсутні підстави для задоволення подання заступника начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тичинської О., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Комунального підприємства «ЕКСПРЕС» ДМР, ОСОБА_1 .

З огляду на вказане у задоволенні подання заступника начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тичинської О., слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 354, 441, 446 ЦПК України, ст. 337 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тичинської О.,про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Комунального підприємства «ЕКСПРЕС» ДМР, Шевченка Євгена Григоровича - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду в частині відмови у відкритті провадження, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М.Курбанова