ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації у зв`язку з відчуженням майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.04.2025 року, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Opel модель Astra, номер кузова: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , у сумі 139 891,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірвано, але відповідач подала до суду заяву про розірвання шлюбу (справа №755/9720/24). За час шлюбу сторони придбали транспортний засіб. Однак, у серпні 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 на власний розсуд продала автомобіль, який є спільним майном подружжя, без згоди позивача, що призвело до порушення його прав, а тому, останній має право на компенсацію половини ринкової вартості транспортного засобу, що станом на день звернення до суду становить 118 788,51 грн. Оскільки під час розгляду справи за результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що станом на 11 листопада 2024 року ринкова вартість автомобіля становить 279 783,10 грн., половина вартості спірного транспортного засобу, який було відчужено відповідачем становить 139 891,55 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала просила задовольнити. Просила стягнути на користь позивача половину вартості спірного транспортного засобу, який було відчужено відповідачем в розмірі 139 891,55 грн., судовий збір та витрати понесені за проведення експертизи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року у справі було призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

04 березня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №12154/24-54 від 14.02.2025 року.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 07.04.2025 року прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 04.04.2025 року.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 травня 2018 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 149 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище останньої було замінено на « ОСОБА_4 » (а.с. 8).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.09.2024 року, яке набрало законної сили 18.10.2024 року, у справі №755/9720/24 шлюб між сторонами розірвано.

Сторонами не заперечувалось, що ними у період шлюбу було придбано автомобіль марки Opel модель Astra, номер кузова: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 і його 05.11.2022 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 7).

Натомість, зазначений транспортний засіб без згоди позивача було відчужено на користь ОСОБА_5 (а.с. 10).

Таким чином, у даній справі спір у сторін виник з приводу стягнення компенсації 1/2 частки у спільному майні, набутого сторонами за час шлюбу, яке відчужено іншим із подружжя.

У матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження, за якою ціною було придбано автомобіль, що було оформлено на відповідача, та за якою ціною вона відчужила його на користь ОСОБА_5 ..

Так, відповідач вказала, що на її думку, вирішуючи питання розміру компенсації, слід брати до уваги висновок експертного дослідження про вартість автомобіля станом на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно висновку експерта №12154/24-54 від 14.02.2025 року, ринкова вартість транспортного засобу марки Opel модель Astra, номер кузова: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 в цінах станом на час розгляду справи на 11.11.2024 року склала 279 783,10 грн.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19) зазначено, що у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так судом встановлено, що відповідач відчужила автомобіль, який є спільним майном подружжя, без письмової згоди позивача, що фактично нею не заперечувалось.

Із висновку експерта №12154/24-54 від 14.02.2025 року вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу марки Opel модель Astra, номер кузова: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 в цінах станом на час розгляду справи на 11.11.2024 року склала 279 783,10 грн..

Відповідно, половина вартості автомобіля становить 139 891,55 грн., що підлягає стягненню на користь позивача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, у справі ЄСПЛ "SundayTimes v. UnitedKingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steelandothers v. TheUnitedKingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилався, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у зв`язку з відчуженням майна подружжя у вигляді половини вартості автомобіля, визначеного станом на час розгляду справи у сумі 139 891,55 грн.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що судом задоволену вимогу майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Крім того, сторона позивача також просила стягнути з відповідача на її користь витрати понесені за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 7572,80 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема проведення експертизи.

Разом з тим, стороною позивача не надано та матеріали справи не містять доказів, в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК, які б дали можливість встановити суду, що саме ОСОБА_1 поніс витрати по сплаті за проведення експертизи, а тому підстави для стягнення вищевказаної суми відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-82, 137, 141, 211, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації у зв`язку з відчуженням майна подружжя, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частки транспортного засобу марки Opelмодель Astra, номер кузова: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , у сумі 139 891,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення суду виготовлено 21.05.2025 року