справа 278/2379/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви згідно із прохальною частиною якої останній просить суд накласти арешт на належні ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна, а саме: закінчений будівництвом об`єкт загальною площею 1175,4 кв.м., що розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:000:0641, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; земельну ділянку площею 0,24 га, кадастровий номер: :08:001:2856, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040; земельну ділянку площею 0,4 га, кадастровий номер: :04:000:0641, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220; квартиру загальною площею 44,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартиру загальною площею 62,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; квартиру загальною площею 55,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; житловий будинок загальною площею 497,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20; земельну ділянку площею 0,23 га, кадастровий номер: :02:001:0972, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20.

У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомив, що у січні 2025 року помер його батько ОСОБА_3 , який із 2013 року перебував у шлюбі із ОСОБА_2 . За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули у власність зазначені вище об`єкти нерухомого майна, проте право власності на такі об`єкти зареєстровані тільки за ОСОБА_2 .

Водночас, заявник переконаний, що оскільки раніше згадана нерухомість набута ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час шлюбу, то таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому заявник має право спадкувати після батька частку в праві спільної власності на спірне майно. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 вказує, що він має намір подати позовну заяву про визнання права власності на частку у праві спільної власності на спірне майно у порядку спадкування після смерті батька. Водночас, оскільки між сторонами наявний конфлікт щодо поділу такого майна, то з метою збереження його цілісності та здійснення подальшого поділу відповідно до закону існує необхідність у накладенні арешту на указане вище майно.

Нормами процесуального законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Згідно із правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Приписами п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України унормовано, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України убачається, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Нормою ч. 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року по справі № 308/8567/20 виснувано, що першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

За правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в цивільній справі № 372/1080/19 виснувано, що тягар доказування вартості майна несе позивач. Також у зазначеній постанові, Верховний Суд також звернув увагу на те, що належними та допустимими доказами, які підтверджують ціну позову у майнових вимогах можуть бути, зокрема: договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджують дійсну вартість такого майна безпосередньо на час звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовані наведені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення вищевказаної заяви про забезпечення позову без розгляду виходячи із наступного.

Так, всупереч п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України ОСОБА_4 не надано у розпорядження суду відомостей щодо вартості кожного із об`єктів нерухомого майна, на які заявник просить накласти арешт. Зазначений перебіг подій унеможливлює суд вирішити питання стосовного того, чи підсудна ця заява Житомирському районному суду Житомирської області, оскільки із наданих заявником матеріалів неможливо встановити який із вище перелічених об`єктів нерухомого майна є найдорожчим.

Суд заважає на те, що ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову вказано, що без проведення експертизи вартості кожного із об`єктів неможливо визначити їх вартість. Проте, абзацом першим статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Стаття 5 вище вказаного закону визначає, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Водночас ОСОБА_4 не надано суду пояснень стосовно того, які саме обставини унеможливлюють його здійснити оцінку зазначених об`єктів нерухомого майна у порядку Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", зокрема шляхом подання звіту про оцінку майна або довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості.

За таких обставин, суд унеможливлений здійснити розгляд заяви, оскільки у разі порушення правил підсудності, сторони справи позбавляться можливості розгляду цієї заяви саме уповноваженим судом, а отже це призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у свою чергу є неприпустимим.

Ураховуючи викладене, у зв`язку із порушенням заявником приписів п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд вимушений повернути цю заяву без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Повернути заяву без розгляду на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення складено 16 травня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький