Справа № 643/931/25
Провадження № 2-о/643/111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 м.Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко В.В.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт що має юридичне значення, а саме, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 01.08.2014 року по день зникнення безвісти ОСОБА_5 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 , зазначила, що ОСОБА_4 з серпня 2014 року проживала разом з ОСОБА_5 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. . За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, облаштовували житло, окрім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів, разом відпочивали та ходили в гості. ОСОБА_5 спілкувався з батьками заявника та родичами, заявник спілкувалася з його родичами та друзями. Фактично виконували взаємні права та обов`язки подружжя майнового і немайнового характеру, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Разом із ОСОБА_5 вони проживали гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.08.2014 р. по 15.01.2020 р. Потім проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник наразі і продовжує проживати за цією адресою. Із початком повномасштабного вторгнення, ОСОБА_5 був мобілізований до лав Збройних сил України. Під час перебування ОСОБА_5 на військовій службі Заявник постійно підтримувала з ним зв`язок телефоном та у месенджерах, переживала за нього, листувалися вони постійно, пересилали один одному світлини. 1.5. 04.05.2024 р. ОСОБА_5 під час проходження військової служби зник безвісти. Відповідно до Сповіщення № 44 від 06.05.2024 р. повідомили рідного брата ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 зник безвісти в районі - села Кліщіївка, Бахмутського району, Донецька область. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000620 від 07.05.2024.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для того щоб в подальшому ОСОБА_4 мала право офіційно заявляти в різні установи при його розшуку через різні міжнародні організації, подавати в подальшому в суд на безвісті зниклого, и породжує для неї право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні заявник та її представник- адвокат Кравченко О.О. заяву підтримала та просила її задовольнити.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. У заяві також зазначив, що ОСОБА_4 він знає як дружину брата ОСОБА_5 , вони довгий час проживали разом як одна родина, ще з початку 2014 року. Вони часто зустрічалися, спілкувалися.

Вислухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 проходив службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до копії Сповіщення сім`ї № 44 від 06.05.2024, водій 1 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 04.05.2024 за особливих обставин під час забезпечення загальної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану зник безвісти. (а.с. 59)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2024 про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_5 , службове розслідування вважати завершеним, а солдата ОСОБА_5 вважати таким, що зник безвісно зник за особливих обставин 04.05.2025 (а.с. 60-62).

Відповідно до копії декларації №0001-ЕК5Р-Р3АО про вибір лікаря , який надає первинну медичну допомогу від 05.11.2021, яка укладена між ОСОБА_4 та лікарем-терапевтом, ОСОБА_5 зазначений як довірена особа пацієнта та зазначено фактичне місце проживання : АДРЕСА_3 (а.с. 48)

Листом Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юлії Паршеної про надання інформації від 31.03.2025, щодо перевірки наявності актових записів про шлюб відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за результатами проведеної перевірки, актових записів про шлюб не виявлено (а.с.148).

Крім того, факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується роздруківкою листування з месенджера, з якого вбачається спілкування відбувалось між заявницею та ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки, та суду надані копії фотографій на яких зображені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом (а.с. 27-47).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство у період з 2014 року по день зникнення безвісти ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вищевказаних вимог, позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю у період з серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт спільного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_4 з зниклим безвісти ОСОБА_5 , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з серпня 2014 року по 04 травня 2024 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що позивач та ОСОБА_5 проживали в період з серпня 2014 року до 04 травня 2024 року однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період часу з 01.08.2014 року по день зникнення безвісти ОСОБА_5 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції з 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Салтівський районний суд міста Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 : РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Суддя: В.О. Афанасьєв