ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю представника позивача Гафич І.І.,

за участю представника відповідача Ничик А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява адвоката Гафич І.І. поданої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. В позові посилається на те, що 29.05.2024 року о 12 годині 20 хвилин в місті Вишневе по вулиці Київська, 11 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 при перестроювані із лівої смуги в праву, не надав перевагу в русі автомобілю «Tesla Model 3 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в поточному напрямку в правій смузі, що призвело до зіткнення. При ДТП транспортному засобу ОСОБА_1 було нанесено шкоду.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2024 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП відповідач був забезпечений в ПРАТ СК «ПЕРША» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219068043. Позивач звернувся до СК та надав всі необхідні документи для початку розгляду. Станом на день подання позову від ПРАТ СК «ПЕРША» в якості виплати страхового відшкодування позивачем отримано 125 742,31 грн.

Позивачем було укладено Договір на проведення оцінки з СОД ФОП ОСОБА_3 , з метою визначення розміру матеріального збитку, отриманого у зв`язку з пошкодженням належного Позивачу транспортного засобу. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 651/06-24 від 26.06.2024 року: вартість матеріального збитку на дату настання події 29.05.2024 року становить 149 314, 58 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 210 796,04 грн; ринкова вартість без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 29.05.2024 року становить 1 292 472,00 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 29.05.2024 року становить: 135 875,48 грн. Виходячі з наведеного позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю на проведення відновлювального ремонту і розміром страхового відшкодування, а саме 210796,04 125 742,31 грн = 85 053,73 грн. Сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, моральна шкода у розмірі 15 000, 00 грн, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, витрати на збір доказів у розмірі 3 500,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

08.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2024 року заяву представника позивача задоволено та забезпечено йому брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів зв`язку.

05.03.2025 року в судовому засіданні представник відповідача заявлено клопотання про проведення авто товарознавчу експертизу.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2025 року клопотання представника відповідача задоволено та призначено у справі судову авто товарознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено.

02.04.2025 року від експерта Київського НДЕКЦ надійшло клопотання про надання на огляд об`єкт дослідження та надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала частково та зазначила, що відповідач не заперечує щодо відшкодування завданої шкоди але не погоджується щодо моральної шкоди, яка не обґрунтована та витрат на правову допомогу, які не підтвердженні належними доказами.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 29.05.2024 року о 12 годині 20 хвилин в місті Вишневе по вулиці Київська, 11 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 при перестроювані із лівої смуги в праву, не надав перевагу в русі автомобілю «Tesla Model 3 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в поточному напрямку в правій смузі, що призвело до зіткнення. При ДТП транспортному засобу ОСОБА_1 було нанесено шкоду.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2024 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є відповідач був забезпечений в ПРАТ СК «ПЕРША» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219068043.

Позивач звернувся до стахової компанії ПРАТ СК «ПЕРША», яка 30.08.2024 року на карту позивача перерахувала грошові кошти в сумі 125 742,31 грн в якості виплати страхового відшкодування.

Відповідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 651/06-24 від 29 травня 2024 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 135 875,48 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При розгляді справи судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 135875,48 грн.

Враховуючи викладене, що саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить: 210796,04 125 742,31 грн = 85 053,73 грн і вказана сума не була спростована відповідачем та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем на проведення Звіту № 651/06-24 від 29 травня 2024 року (квитанція № АВВМ-ЗКРМ-2С5Е-МТ9Е (Монобанк) від 02.07.2024 року)..

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 вказаної норми права визначено, що моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині 2 зазначеної статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини спр ави (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Позивач зазначив в позові і даний факт не заперечується відповідачем в ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль, що негативно вплинуло на його моральний та емоційний стан. З метою відновлення автомобіля та захисту своїх прав він був змушений витрачати власні зусилля та час.

Разом з тим, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн, які він просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 є завищеним.

Враховуючи вказане, а також враховуючи засади розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 2 000 грн, є достатнім та підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

При подачі позову позивачем зазначено, що у зв`язку із розглядом справи позивач поніс в тому числі орієнтовні витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Під час судових дебатів представником було підтверджено вказану вимогу. Окремих заяв в порядку п.8 ст.141 ЦПК України представником позивача заявлено не було.

Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача було надано лише Ордер серії ВЕ № 1127849 від 12.08.2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії МК № 0011767 від 28.02.2020.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, представником позивача таких доказів надано не було, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.4,12,13,76-81,197,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, на підставі ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. 12, п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_3 , місце перебування: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду у розмірі 85 053,73 грн, витрати на збір доказів у розмірі 3 500,00 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн, судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду проголошено 22.05.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей