У х в а л а

Іменем України

15 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 713/834/24

Провадження № 61-3211ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Редька Михайло Григорович (далі - адвокат),

на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмежувальною відповідальністю «Коллект центр» (далі - позивач) до скаржниці про стягнення заборгованості та

в с т а н о в и в:

1. У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржниці 49 707,16 грн боргу.

2. 8 липня 2024 року Вижницький районний суд Чернівецької області ухвалив «заочне» рішення, згідно з яким задовольнив позов.

3. У серпні 2024 року скаржниця звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

4. 11 вересня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою виправив описку у своєму рішенні від 8 липня 2024 року, прибрав у вступній частині зазначеного рішення слово «Заочне» зі словосполучення «Заочне рішення іменем України». Вказав, що це рішення заочним не є.

5. 30 вересня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою залишив без задоволення заяву скаржниці про перегляд заочного рішення.

6. У грудні 2024 року скаржниця звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 8 липня 2024 року.

7. 30 грудня 2024 року Чернівецький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху апеляційну скаргу скаржниці. Мотивував тим, що скаржниця не сплатила судовий збір та не навела поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

8. 3 січня 2025 року скаржниця подала до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначила, що у неї було кілька представників, які неодноразово зверталися до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи у системі «Електронний суд», однак не змогли з ними ознайомитися, оскільки вони не були завантажені до зазначеної системи.

9. 8 січня 2025 року апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою визнав неповажними зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження та продовжив строк на усунення недоліків апеляційної скарги. Мотивував тим, що 11 вересня 2024 року скаржниця отримала ухвалу суду першої інстанції, датовану тим числом, про виправлення описки та дізналася, що рішення суду першої інстанції від 8 липня 2024 року не є заочним, однак не надала жодних доказів, які б підтверджували неможливість подати апеляційну скаргу до 12 жовтня 2024 року.

10. 17 січня 2025 року скаржниця подала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги. Мотивувала аналогічно до попередньо поданої.

11. 23 січня 2025 року апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаржниці. Мотивував тим, що апеляційний суд вже визнав ці підстави пропуску строку неповажними.

12. 26 лютого 2025 року скаржниця вперше подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду від 23 січня 2025 року.

13. 11 березня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу скаржниці.

14. 13 березня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 7924/0/220-25 від 13 березня 2025 року), у якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду від 23 січня 2025 року та скерувати справу до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Мотивував скаргу тим, що апеляційний суд не взяв до уваги, що представники скаржниці зверталися до суду першої інстанції із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи у системі «Електронний суд», однак у цій системі не були відскановані матеріали справи.

15. Скаржниця у касаційній скарзі просить поновити їй строк на касаційне оскарження. Зазначила, що копію оскарженої ухвали апеляційного суду скаржниця отримала до електронного кабінету 6 лютого 2025 року. На підтвердження надала протокол створення та перевірки кваліфікованого і удосконаленого електронного підпису, згідно з яким оскаржена ухвала апеляційного суду була остаточно підписана електронним цифровим підписом 6 лютого 2025 року. Того ж дня ця ухвала була надіслана та зареєстрована у Єдиному державному реєстрі судових рішень (загальний доступ наданий 7 лютого 2025 року).

15.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

15.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення(частина друга статті 390 ЦПК України).

15.3. Оскільки скаржниця вперше подала касаційну скаргу на 20-ий день з моменту отримання копії оскарженої постанови та не зволікала з повторним поданням такої скарги після її повернення, пропущений строк на касаційне оскарження слід поновити.

16. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

16.1. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

16.2. За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

16.3. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України).

16.4. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

16.5. Згідно з ухвалою апеляційного суду від 30 грудня 2024 року про залишення апеляційної скарги скаржниці без руху 25 липня 2024 року вона отримала копію рішення суду першої інстанції від 8 липня 2024 року. А з ухвали від 11 вересня 2024 року скаржниця дізналася, що рішення суду першої інстанції від 8 липня 2024 року не є заочним. Тому для апеляційного оскарження такого рішення слід було застосовувати загальні правила визначення строку на це оскарження, передбачені у статті 354 ЦПК України, а не ті, які визначені для заочного рішення. Проте скаржниця подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 8 липня 2024 року аж 11 грудня 2024 року.

16.6. Скаржниця зазначила як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження те, що її представники подавали до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи у системі «Електронний суд», однак тих матеріалів там не було. Апеляційний суд в ухвалах від 8 та від 23 січня 2025 року зазначив, що доказів зазначених доводів скаржниця, усуваючи недоліки її апеляційної скарги, не надала.

16.7. Верховний Суд звертає увагу скаржниці на частину четверту статті 12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ознайомившись із рішенням суду першої інстанції, навіть після виправлення у ньому описки скаржниця не була позбавлена можливості, не зволікаючи, подати на це рішення апеляційну скаргу. Відсутність матеріалів справи у системі «Електронний суд» не була для цього нездоланною перешкодою. Проте скаржниця подала апеляційну скаргу аж 11 грудня 2024 року.

16.8. Виявивши, що у системі «Електронний суд» немає завантажених матеріалів справи, скаржниця не була позбавлена можливості за потреби самостійно або через своїх представників ознайомитися з такими матеріалами в суді. Крім того, скаржниця не підтвердила, що не була ознайомлена з матеріалами справи до чи після подання 6 серпня 2024 року заяви про перегляд заочного рішення.

16.9. Встановивши, що наведені скаржницею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження, як це передбачає процесуальний закон (частина четверта статті 357, пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Такі дії узгоджуються з конвенційними гарантіями права на справедливий суд.

16.10. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03) зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 вказаного рішення).

16.11. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

16.12. Оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував припис пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмежувальною відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

3. Копію ухвали скерувати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко