Справа № 390/1433/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.05.2025 сел. Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Максимовича І.В.,
секретаря судового засідання Рум`янцевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ "ФК "Марин-Фінанс", в інтересах якого діє представник - адвокат Альховська Ірина Богданівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обгрунтування позову представник позивача вказала, що між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено Кредитний договір № CL-168193.
Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
Кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.
08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні.
А тому звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2024 справу передано на розгляд за підсудністю до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.69).
Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (а.с.74-76).
Ухвалою суду від 07.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 111-112).
Представник позивача у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності; просила залдовольнити позов повністю, не заперечувала щодо заочного розгляду справи (а.с. 91, 133-134, 149-150).
Відповідачка у засідання не з?явилася, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 83, 86-90, 99, 100, 117, 129, 130, 147, 148), про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 08.02.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL-168193 шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви №CL-168193, відповідно до якої остання виявила бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 100000,00 грн., зі строком кредитування 60 місяців, з процентною ставкою 47,69% річних (а.с.42-49, 50-51).
Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнта ознайомлений та вся інформація у цій анкеті-заяві та наданих документах є повною, вірною та актуальною на день її подання.
Отже, враховуючи, що кредитний договір №CL-168193 від 08.02.2019 та додаток до нього підписані відповідачкою ОСОБА_1 , що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній письмовій формі кредитний договір.
При цьому, суду не надано доказів, що спірний договір оскаржувався чи визнавався недійсним відповідачкою у судовому порядку відповідачкою, а тому, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
08.11.2023 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу із відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого позивач набув право вимоги до боржників, зазначених у додатку №1 до цього договору (а.с.36-37).
Згідно з додатком №1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 до ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-168193 від 08.02.2019 порядковий номер в додатку 3364 (а.с.35).
Як убачається із матеріалів справи, 09.02.2024 ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» направив на адресу відповідачці ОСОБА_1 досудову вимогу від 30.01.2024 щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, в якій повідомило ОСОБА_1 про те, що є новим кредитором за кредитним договором №CL-168193 від 08.02.2019 та вимагав від відповідачки протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання даної вимоги у визначений строк - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і не сплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 119675,79 грн. (а.с. 31, 52, 55-63).
При цьому, ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23.09.2015, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином, за встановлених обставин, позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №CL-168193 від 08.02.2019, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1
12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 було змінено найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» (а.с. 140, 153-154, 155).
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування наявної у неї заборгованості за Кредитним договором №CL-168193 від 08.02.2019, укладеним між нею та АТ «Кредобанк», а також наведених позивачем розрахунків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133, 137, ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати на оплату судового збору у сумі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 264-265, 268, 280-284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марин-Фінанс", в інтересах якого діє представник - адвокат Альховська Ірина Богданівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
-строкові відсотки у розмірі 2671,35 грн.;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду). У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 16.05.2025.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Суддя: І.В. Максимович