Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 Справа №607/542/25 Провадження №2/607/1496/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача адвоката Кавійчик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

10.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 28.01.1998 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №43 «Про оформлення права власності на 30 - ти квартирний житловий будинок з вбудованими автостоянками за адресою АДРЕСА_2 ». За ОСОБА_1 вирішено оформити право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернувся до Кременецької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Проте, 03.01.2024, державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Остапчуком Віталієм, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У вказаній постанові нотаріусом зазначено, що за таких обставин ОСОБА_1 може звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності на вищевказане майно.

21.01.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюка В.М. відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбичу В.Л., згідно розпорядження керівника апарату № 95 від 26 лютого 2025 року, у зв`язку із звільненням судді з посади.

Ухвалою судді від 28.02.2025 цивільну справу №607/542/25 прийнято до свого провадження. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 25.03.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Представник третьої особи ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.01.1998 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №43 «Про оформлення права власності на 30 - ти квартирний житловий будинок з вбудованими автостоянками за адресою АДРЕСА_2 » (надалі - Рішення).

Відповідно до даного Рішення у зв`язку з закінченням будівництва 30 - ти квартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками за адресою АДРЕСА_2 , з метою його належного утримання і експлуатації, приймаючи до уваги клопотання товариства індивідуальних забудовників «Свемон ЛТД», керуючись «Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», виконавчий комітет ради вирішив оформити право власності за Тернопільською міською радою на 6 квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .

За фізичними особами на 24 квартири, в тому числі за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 .

03.01.2024 державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Остапчуком Віталієм, керуючись ст.ст. 49-50 Закону України «Про нотаріат», ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У вказаній постанові нотаріусом зазначено, що за таких обставин ОСОБА_1 може звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності на вищевказане майно.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно до ч.ч.2,3 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цього правила повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1Першогопротоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульований ч.1 ст.17 Закону №1952, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав, а також видачу документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Як вбачається із відповіді №160/07-2 наданої 01.04.2025 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» на запит суду від 25.03.2025, станом на 29.12.2012 згідно обліку технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 в БТІ не зареєстрована.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, а також надані докази, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,77 кв. м., житловою площею 38,25 кв.м.

Судові витрати у справі покласти на позивача в розмірах, які ним понесені.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 328, 364, 368, 369, 370, 392 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,77 кв. м., житловою площею 38,25 кв.м.

Судові витрати у справі покласти на позивача в розмірах, які ним понесені.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, адреса місця знаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», адреса місця знаходження: вул. За Рудкою, 35, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич