К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року місто Київ

справа № 761/43995/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/6047/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді ОСОБА_3. від 04 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в якій просила встановити факт, що має юридичне значення про те, що вона є інвалідом - членом сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 і на час своєї інвалідності перебувала на її утриманні.

Заява мотивована тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на її користь 70 736,47 грн., у т.ч.: страхове відшкодування за моральну шкоду в розмірі 56 676, 00 грн., витрати на поховання - 11 133,80 грн., витрати на лікування - 2 926,67 грн.

Вказувала, що на час смерті матері вони проживали разом та вона була на її утримання, оскільки розмір пенсії матері був значно більший ніж розмір її пенсії.

Зазначала, що встановлення факту перебування на утриманні матері необхідне для отримання належного їй від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_2 .

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила задовольнити її заяву.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про встановлення факту, що має юридичне значення. Роз'яснено заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті провадження та постановити окрему ухвалу, якою повідомити Вищу раду правосуддя про наявність в діях судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3 ознак дисциплінарного пропуску у зв`язку з безпідставним затягуванням та невжиттям нею заходів щодо розгляду справи у суді першої інстанції протягом строку, встановленого законом і порушенням п. 2 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у відкритті окремого провадження, суд дійшов невмотивованого висновку, що із заяви вбачається спір про право.

Зміст її заяви свідчить, що її предметом є встановлення факту її перебування на утримання своє матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлення юридичного факту її перебування на утриманні у своєї померлої матері є необхідною умовою для отримання страхового відшкодування.

Відтак, вважає, помилковим висновок суду першої інстанції, що в даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки, без установлення зазначеного юридичного факту вона не може претендувати на страхову виплату.

Крім того, зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена поза межами п`ятиденного строку, встановленого ч. 2 ст. 186 ЦПК України, та майже через рік з дня надходження заяви, що свідчить про істотне порушення її конституційних прав та охоронюваних законом інтересів. Наведені обставини свідчать про безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду справи № 761/43995/23 у суді першої інстанції протягом строку, встановленого законом, що є ознакою дисциплінарного проступку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи юридична особа повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомлено.З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що заявник претендує на отримання страхового відшкодування через загибель у дорожньо-транспортній пригоді годувальника, тому із заяви вбачається спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року, зокрема, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 443 324,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПрАТ «СК ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 56 676 грн. страхове відшкодування за моральну шкоду, 11 133,80 грн. на відшкодування витрат на поховання та 2 916,67 грн. відшкодування витрат на лікування, а всього 70 736,47 грн.

Згідно довідки ЖБК «Електрон» від 28 вересня 2023 року, ОСОБА_1 проживала разом з матір'ю ОСОБА_2 з 1970 року по квітень 2020 року включно.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 812842 ОСОБА_1 має інвалідність 3-ої групи довічно.

Згідно довідки про доходи № 8446 3612 3644 3411, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності за період з січня по квітень 2020 року у розмірі 2 000 грн. щомісячно, а з травня по грудень 2020 року у розмірі 2 100 грн. щомісячно.

Згідно довідки від 26 вересня 2023 рок, ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком за період з січня 2020 року по березень 2020 року у розмірі 3 847,28 грн. щомісячно, та у квітні 2020 року у розмірі 4 847,28 грн.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на ст.315 ЦПК України, ОСОБА_1 вказувала на те, що встановлення факту перебування на утриманні матері необхідне їй для отримання належного від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності.

Згідно з частиною другою 1200 ЦК України визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно з частиною першою статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до пункту 27.2. статті 27 Закону № 1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Таким чином, та обставина, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні своєї матері, яка загинула внаслідок ДТП, та відповідно наявність у неї права на отримання відшкодування шкоди відповідно до ст. 1200 ЦК України, підлягає встановленню під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що із заяви вбачається спір про право, є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку має місце спір про право заявника на відшкодування шкоди відповідно до ст. 1200 ЦК України, а відтак правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не свідчать про помилковість ухвали та постановлення її з порушенням норм процесуального права, які б стали підставою для її скасування.

Щодо постановлення окремої ухвали

ОСОБА_1 просила апеляційний суд постановити окрему ухвалу, якою повідомити Вищу раду правосуддя про наявність в діях судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3 ознак дисциплінарного пропуску у зв`язку з безпідставним затягуванням та невжиттям нею заходів щодо розгляду справи у суді першої інстанції протягом строку, встановленого законом і порушенням п. 2 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частин першої та другої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (у тому числі, якщо підписана чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, підстави для скасування ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: