УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 569/941/22

провадження № 61-5795ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років,

встановив:

29 квітня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кукла Л. А. засобами поштового зв'язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

За приписами частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Згідно з даними, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складений 21 лютого 2025 року, тому останнім днем звернення з касаційною скаргою є 24 березня 2025 року (робочий день - понеділок).

Представник заявника звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою 29 квітня 2025 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

17 березня 2025 року, тобто з дотриманням строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України, ОСОБА_1 вже звертався з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у цій справі, проте ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року її касаційну скаргу було повернуто.

Заявник в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, проте нова касаційна скарга вже є поданою з пропуском строку на касаційне оскарження.

До нової касаційної скарги ОСОБА_1 не долучено заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням у ній підстав для поновлення такого строку.

Таким чином, заявнику слід надати суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У додатках до касаційної скарги зазначено про долучення квитанції про сплату судового збору, проте вказаний документ відсутній, про що Верховним Судом складено акт від 05 травня 2025 року № 405.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

ОСОБА_2 у своєму позові заявляє дві вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 481, 00 грн.

Ураховуючи вимоги позовної заяви, а також вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання скарги в частині двох позовних вимог немайнового характеру становить 3 969, 60 грн (2 481, 00 грн * 0, 4 * 2 * 200 %).

Крім того, згідно з пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Тобто ціна позову в частині вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років (позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2481, 00 грн щомісячно) становить 14 886, 00 грн (2481, 00 грн х 6 місяців = 14 886, 00 грн).

Ураховуючи те, що 1 % від ціни позову в частині указаної вимоги майнового характеру становить менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині становить 1 984, 80 грн (2 481, 00 грн * 0, 4 * 200 %).

Крім того, аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дитини. Тому заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині, підтвердивши його розмір належними доказами, та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру (про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років) на загальну суму 5 954, 40 грн, а також доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дитини, розмір якого має бути визначений заявником самостійно відповідно до вимог закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Також за приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов'язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Проте в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Крім того, у прохальній частині касаційної скарги представник заявника, окрім відкриття касаційного провадження та скасування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року й постанови Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, також просить суд зупинити виконання рішення. При цьому адвокат не конкретизує, виконання якого саме судового рішення слід зупинити.

Таким чином, заявнику слід уточнити вимоги до суду касаційної інстанції, зазначивши, виконання якого саме судового рішення (вказати найменування суду та дату ухвалення рішення) він просить суд зупинити.

З огляду на викладене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, із уточненням прохальної частини касаційної скарги, із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов