Справа № 369/7791/23
Провадження №2/369/670/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,

при секретарі Гребенюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вочко Віталія Вікторовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння.

14.05.2025 року представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він просив суд прийняти рішення про забезпечення позову по цивільній справі № 369/7791/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватного нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння, шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачами, а саме: заборону на проведення будівельних робіт, проведення електрики, водопостачання, газопостачання та каналізації та заборону вчинення реєстраційних дій об`єкту будівництва на належній Позивачу на праві власності земельній ділянці (кадастровий номер земельної Ділянки: :02:002:5101) (Оригінал Акту знаходиться у ОСОБА_1 ) та будь-яких інших дій на земельній ділянці площ. 0,1049 Га для індивідуального садівництва (кадастровий помер земельної ділянки :02:002:5101), яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Заява обгрунтована тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна Справа № 369/7791/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватного нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування ії з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2023 року на земельну ділянку площею 0,1049 га, кадастровий номер :02:002:5101, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, Чабанівська селищна рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24 накладено арешт, який діє по теперішний час.

Незважаючи на накладений арешт відповідачем ОСОБА_4 на спірній земельній ділянці розпочато будівництво.

20 листопада 2024 року Позивачка (потерпіла) ОСОБА_1 прибула на місце розташування земельних ділянок та виявила, що на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 : розпочато будівництво. Залито 9 (дев`ять) фундаментів, зруйновано паркани, вирубані цінні дерева, кущі, які росли на земельних ділянках,- зрублені та попиляні на дрова.

За цим фактом адвокат Волчо В.В. терміново, діючи в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , зателефонував на гарячу лінію 102 з метою виклику слідчої-оперативної групи на місце розташування земельної ділянки та фіксування і виконання всіх слідчих дій.

За результатом виїзду оперативно-слідчою групою було зафіксовано руйнування паркану та самовільне будівництво і вирубку насаджень на належній Позивачу (потерпілій) земельній ділянці. А також було незаконно встановлено електричний щиток та підведено електрику.

У зв`язку з цим до сектору дізнання ВП №2 Фастівського РУП ГУНП у Київській обл., ОСОБА_1 звернулась із заявою про те, що остання, прибувши на місце розташування земельних ділянок за адресою: Київська обл., с.м.т Чабани, Фастівського району,- виявила, що на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:5101 площею 0,1049 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 : розпочато будівництво. Тобто було залито 9 (дев`ять) фундаментів, зруйновані паркани, вирубані цінні дерева та рослини, які були насаджені потерпілою на земельній ділянці,- зрублені та попиляні на дрова. Також було незаконно встановлено електричний щиток та підведено електрику.

Вищевказана подія була зареєстрована за № ЄО 5952 від 20.11.2024р., матеріали були скеровані на приєднання до кримінального провадження №0011864 від 14.12.2017р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві.

Як вбачається з відповіді ДТЕК Київськи Регіональні Електромережи від 13.12.2024 року на запит слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП В М. Києві «відповідно електронних ресурсів Товариства, послуга з розподілу електричної енергії на земельну ділянку кад.№:02:002:5101, надається на підставі публічного договору, укладеного 22.09.2024 року, зі споживачем ОСОБА_4 ».

Ігноруючи ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2023 року по цивільній справі № 369/7791/23 про накладення арешту, всупереч закону відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розпочали незаконне будівництво, знаючи про накладений арешт, та провели електрику. В незаконних діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Зважаючи на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нехтуючи законом та ухвалою суду продовжують свої незаконні дії щодо незаконного володіння та розпорядження земельною ділянкою, яка належить на праві власності Позивачу ОСОБА_1 вважаю, що лише накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачами майна та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачами, а саме: заборону на проведення будівельних робіт, проведення електрики, водопостачання, газопостачання та каналізації та заборону вчинення реєстраційних дій об`єкту будівництва на належній Позивачу на праві власності земельній ділянці (кадастровий номер земельної Ділянки: :02:002:5101) (Оригінал Акту знаходиться у ОСОБА_1 ) та будь-яких інших дій на земельній ділянці площ. 0,1049 Га для індивідуального садівництва (кадастровий помер земельної ділянки :02:002:5101), яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що будуть заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії відповідачами, оскільки не застосування якого може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вочко Віталія Вікторовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння задовольнити.

Забезпечити позов по цивільній справі № 369/7791/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватного нотаріус Хоменко Тетяна Леонідівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування її з чужого незаконного володіння, шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачами, а саме: заборону на проведення будівельних робіт, проведення електрики, водопостачання, газопостачання та каналізації та заборону вчинення реєстраційних дій об`єкту будівництва на належній Позивачу на праві власності земельній ділянці (кадастровий номер земельної Ділянки: :02:002:5101) та будь-яких інших дій на земельній ділянці площ. 0,1049 га для індивідуального садівництва (кадастровий помер земельної ділянки :02:002:5101), яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Інформація про боржника: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду.

Суддя Оксана СКРИПНИК