Справа № 462/5233/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3171/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Ю. П., представника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Гонсьор Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Юрій Пилипович, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що 22 січня 2024 року, вона звернулася до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, з питання щодо перереєстрації прав на нерухоме майно, де їй було відмовлено.

Вказана відмова мотивована тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Враховуючи вищевикладене, просила суд: встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , де невірно зазначено її ім`я; встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - довідки про присвоєння ідентифікаційного номера де невірно зазначено її ім`я; встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - договору дарування квартири АДРЕСА_1 де невірно зазначено її ім`я; встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом права власності на квартиру де невірно зазначено її ім`я.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів відмовлено за безпідставністю.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний їй як заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту.

Вказує, що факт належності правовстановлюючих документів а саме, паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, у якому помилково зазначено її ім`я - ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_2 від 09.09.1998 року, в якій помилково зазначено її ім`я ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 , договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 21.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Ю.П., в якому помилково зазначено ім`я ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому помилково зазначено ім`я ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 підтверджується письмовими доказами у справі, а тому вважає, що є підстави для задоволення вимог її заяви.

Стверджує, що з метою встановлення ідентичності записів імені «Нілла» та «Ніла» вона звернулася до «Українського бюро лінгвістичних експертиз» м.Київ вул.Грушевського.4 . і відповідно до висновку експерта № 056/19 від 06 лютого 2024 року встановлено, що є ідентичними записи в документах ім`я « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 » (оригінал висновку експерта № 056/19 від 06 лютого 2024 р. долучено до матеріалів справи).

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги її заяви задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , пояснення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Ю.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Гонсьо Д.В., на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно висновку експерта від 06 лютого 2024 року, з урахуванням зазначеного записи імені Нілла (паспорт громадянина України, виданий 11 січня 2024 року, запис ОСОБА_1 ; картка платника податків, запис ОСОБА_1 ; довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, запис ОСОБА_1 ; актовий запис про шлюб, запис ОСОБА_5 ; пенсійне посвідчення, запис ОСОБА_1 ; лист ГУ ДМС у Львівській обл., запис ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 (паспорт громадянина України виданий 29.08.1997 р., запис ОСОБА_1 ; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, запис ОСОБА_1 ; лист ГУ ДМС у Львівській обл., запис ОСОБА_1 ) і російською ОСОБА_7 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_8 ; паспорт громадянина України виданий 29.08.1997 р., запис російською мовою ОСОБА_1 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Згідно договору дарування квартири від 01 листопада 2017 року, ОСОБА_9 , подарувала, а ОСОБА_1 отримала квартиру АДРЕСА_1 . Вказане також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому ім`я заявниці значиться як ОСОБА_1 .

Згідно посвідки про народження, ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В картці платника податків заявниці від 19 січня 2024 року, паспорті громадянина України № НОМЕР_3 , довідці про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру анкетні дані заявниці значаться ОСОБА_1 .

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорті громадянина України НОМЕР_1 дані заявниці значаться ОСОБА_1

Відповідно до відповіді Державної міграційної служби України у Львівській області, згідно з інформацією зазначеною в ЄАІС УМП ДМС України, ОСОБА_1 документована паспортом у формі картки № НОМЕР_3 , у зв`язку з обміном паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В матеріалах справи міститься відповідь Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, згідно якої, їй відмовлено у виготовленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку з тим, що під час проведення процедури ідентифікації особи, виявлено розбіжність в імені в базі даних Державного реєстру актів цивільного стану. Паспорт громадянина України НОМЕР_1 видано з порушеннями вимог законодавства. Роз`яснено їй право звернення до відділу №3 в м. Львові з заявою про одночасне оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 22 січня 2024 року №71219327, відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Також, суду було надано актовий запис про шлюб №1230 від 26 серпня 1962 року, з якого вбачається, що ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , та після державної реєстраці, отримала прізвище ОСОБА_13 .

Відмовляючи в задоволенні вимоги про встановлення факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , де невірно зазначено її ім`я та встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - довідки про присвоєння ідентифікаційного номера де невірно зазначено її ім`я, суд першої інстанції керувався ч.3 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Окрім цього, суд першої інстанції зазначив, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , станом на день розгляду заяви є недійсним, оскільки на його заміну, заявниці було видано паспорт у формі картки № НОМЕР_3 , який є чинним та в якому вірно зазначено анкетні дані заявниці.

Також, суд звернув увагу заявниці та її представника на те, що згідно відповіді Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, заявниці вже було роз`яснено їй право звернення до відділу №3 в м. Львові з заявою про одночасне оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з метою усунення причини, по якій їй було відмовлено у виготовленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон та наявності розбіжності в імені в базі даних Державного реєстру актів цивільного стану. Доказів звернення до відділу №3 в м. Львові, матеріали справи не містять.

З тих підстав не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , де невірно зазначено її ім`я та встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - довідки про присвоєння ідентифікаційного номера де невірно зазначено її ім`я.

Суд першої інстанції відмовив у встановленні факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - договору дарування квартири АДРЕСА_1 де невірно зазначено її ім`я, мотивуючи тим, що заявником та її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо неможливості внесення відповідних змін приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, яким посвідчено вказаний договір дарування квартири. Крім того, ними не надано доказів з приводу того, що приватний нотаріус припинив здійснювати свою діяльність, та/або позбавлений можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відмовляючи у встановленні факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом права власності на квартиру де невірно зазначено її ім`я, - суд першої інстанції правильно зазначив, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є правовстановлюючим документом, оскільки державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Колегія суддів з такими висновками погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч.3 ст.315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відтак, вимоги заявниці щодо: встановлення факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , де невірно зазначено її ім`я ОСОБА_6 та встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , - довідки про присвоєння ідентифікаційного номера де невірно зазначено її ім`я ОСОБА_6 , - не підлягають задоволенню в силу ч. 3 ст. 315 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , станом на день розгляду заяви є недійсним, оскільки на його заміну, заявниці було видано паспорт у формі картки № НОМЕР_3 , який є чинним та в якому вірно зазначено анкетні дані заявниці.

Згідно відповіді Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, заявниці вже було роз`яснено їй право звернення до відділу №3 в м. Львові з заявою про одночасне оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з метою усунення причини, по якій їй було відмовлено у виготовленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон та наявності розбіжності в імені в базі даних Державного реєстру актів цивільного стану. Доказів звернення до відділу №3 в м. Львові, матеріали справи не містять.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, заявником та її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо неможливості внесення відповідних змін приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, яким посвідчено вказаний договір дарування квартири.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юрій Пилипенко пояснив, що 01 листопада 2017 року ним було посвідчено договір дарування квартири, де ОСОБА_14 як дарувальник, передала безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_1 , а обдаровувана ОСОБА_1 її прийняла. При посвідченні згаданого договору дарування ОСОБА_1 було представлено документ в якому її ім`я зазначено ОСОБА_6 . Звертає увагу, що ним не було допущено помилки чи описки при посвідченні згаданого договору дарування.

Судом роз`яснено, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом права власності на квартиру не є правовстановлюючим документом, у зв`язку з чим факт про встановлення його належності певній особі не підлягає встановленню в порядку окремого провадження.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції судом не встановлено наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що надані заявником письмові докази, підтверджують факт того, що у договорі дарування квартири від 01 листопада 2017 року та у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначено ім`я заявника « ОСОБА_6 », позаяк у паспорті громадянина України, виданому 11 січня 2024 року ім`я заявниці зазначено « ОСОБА_15 ».

Враховуючи, що в іншій спосіб захистити порушене право неможливо, колегія суддів приходить висновку про необхідність встановлення належності правовстановлюючих документів (договору дарування квартири АДРЕСА_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом права власності на квартиру) заявнику ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про часткове задоволення заяви і встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 - договору дарування квартири АДРЕСА_1 де невірно зазначено її ім`я; та встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 - витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватним нотаріусом права власності на квартиру де невірно зазначено її ім`я.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.