Справа № 486/1748/24
Провадження № 2/486/295/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

учасники справи: позивач ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», представники позивача Пивоваров В.І., Ковалевський Є.В., відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»), яке діяло через свого представника - Пивоварова В.І., до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, у якій просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку інфляційні втрати та 3% річних на суму 107076,40 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як позичальником було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 15000 дол. США, що на момент укладання договору за офіційним курсом Національного банку України дорівнювало еквіваленту - 72814,50 гривень, зі строком користування кредитними коштами до 13 червня 2023 року, процентна ставка 14,5 % річних. Відповідно до положень Кредитного договору, позичальник зобов`язався належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі до 13 червня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як поручителями були укладені договори поруки, відповідно до умов яких, поручителі зобов`язалися відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за виконання зобов`язань позичальником по кредитному договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені, інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі. Договорами поруки погоджено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитами та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 17 березня 2008 року № 0.

У порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася прострочена заборгованість.

Заборгованість по кредитному договору № 0 станом на 18 травня 2013 року становила - 20287,02 дол., що за офіційним курсом Національного банку України на день складання розрахунку еквівалентно - 162154,15 грн. У 2013 році ПАТ «Дельта Банк» зверталося до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за вказаним кредитним договором.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської від 24 вересня 2013 року у цивільній справі №486/1456/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року розміром - 162154,15 грн та сплачений при зверненні до суду судовий збір розміром - 1621,54 грн.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2245/К, за яким право грошової вимоги за кредитним договором від 13 червня 2008 року перейшло до нового кредитора ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської від 13 жовтня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у справі № 486/1456/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 13 червня 2008 року.

В січні 2024 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської від 24 вересня 2013 року у цивільній справі №486/1456/13-ц боржниками виконано в повному обсязі, що підтверджується постановами Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Разом з тим, кредитор має право отримати з боржників грошові кошти на підставі статті 625 ЦК України. Загальна заборгованість складає 82966,52 грн (інфляційне збільшення) + 24109,88 грн (3% річних) = 107076,40 грн.

28 листопада 2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення, у яких вказує, що не згодна з проведенням розрахунків інфляційних витрат та 3 % річних в сумі 107076,40 грн, оскільки суми погашення заборгованості в розрахунок не були включені. Так, згідно Акту державного виконавця про проведення електронних торгів від 26 грудня 2016 року проведена реалізація описаного та арештованого майна, а саме, транспортний засіб FIAT Scudo 2.0 належного боржнику ОСОБА_3 за 72928,50 гривень, із яких 59282,07 гривні перераховано на депозитний рахунок Южноукраїнського відділу юстиції у Миколаївській області. Загальна сума по позовній заяві складає: 35314,68 грн (інфляційне збільшення) + 11525,54 (3% річних) = 46840,22 грн.

06 грудня 2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що розрахунок позивача виконаний на суму заборгованості 162154,15 грн є невірним, оскільки борг виплачувався та його сума постійно зменшувалася. Надала свій розрахунок, згідно якого заборгованість зі сплати 3% річних становить 11525,54 грн, а інфляційне збільшення 35314,68 грн, а всього - 46 840,22 грн. У задоволенні позовної заяви просить відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов не визнає та просить врахувати її відзив на позовну заяву.

Розгляд справи проведено без участі сторін та представника позивача з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 15000 дол. США, що на момент укладання договору за офіційним курсом Національного банку України дорівнювало еквіваленту - 72814,50 гривень, процентна ставка 14,50 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 13 червня 2023 року /а.с. 19-22/.

13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як поручителями були укладені Договори поруки, відповідно до умов яких, поручителі зобов`язалися відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» за виконання зобов`язань позичальником по Кредитному договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені, інших штрафних санкцій, передбачених у Кредитному договорі. Договорами поруки погоджено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною /а.с. 12, 13/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 вересня 2013 року у справі № 486/1456/13-ц з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року розміром 162154,15 грн /а.с. 23-24/. Зазначене судове рішення роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень та містить не ідентифікованих осіб, разом з тим, стягувач, номер справи, номер та дата договору співпадають, та узгоджуються із інформацією, вказаній у виконавчих повадженнях. До того ж відповідачі не заперечували факт ухвалення зазначеного рішення відносно них.

24 січня 2014 року Южноукраїнським міським судоом Миколаївської області видано виконавчий лист у справі № 486/1456/13-ц про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року розміром 162154,15 грн /а.с. 71/.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2020 року /а.с. 25-26/ у справі № 486/1456/13-ц замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2024 року /а.с. 17, 73/ виконавче провадження № 42331558 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року розміром 162154,15 грн закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Боржник ОСОБА_3 .

Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 січня 2024 року /а.с. 18/ виконавче провадження № 49316932 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року розміром 162154,15 закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Боржник ОСОБА_1 .

Відповідно до копії листа заступника начальника Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) від 26 листопада 2024 року /а.с. 51, 75/ у виконавчому провадженні за № 42331558 за період з 12 березня 2017 року по 31 грудня 2019 року стягнуто та перераховано 29549,80 грн на користь ПАТ «Дельта Банк». За період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року стягнуто та перераховано 10948,94 грн на користь ПАТ «Дельта Банк». За період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року стягнуто та перераховано 23572,43 грн на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Відповідно до копії листа заступника начальника Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) від 26 листопада 2024 року /а.с. 74/ у виконавчому провадженні за № 42331558 залишок заборгованості, яка підлягала стягненню станом на 12 березня 2017 року становив 92594,09 грн.

Згідно копії акту державного виконавця про проведені електронні торги від 26 грудня 2016 року /а.с. 53, 72/ проведена реалізація описаного та арештованого майна, а саме, транспортного засобу FIAT Scudo 2.0 належного боржнику ОСОБА_3 за 72928,50 грн, із яких 69282,07 грн перераховано на депозитний рахунок Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17, у яких предметом спору були вимоги, в тому числі про стягнення трьох відсотків річних відповідно до положень ст.625 ЦК України, за невиконання договору позики, зроблено висновок, що оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 564/2199/15-ц зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської від 24 вересня 2013 року у цивільній справі №486/1456/13-ц підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком у розмірі 162154,15 грн та його порушення, яке виникло на підставі кредитного договору.

Судом встановлено повне виконання рішення суду 28 січня 2024 року.

За відсутності доказів своєчасного та повного повернення відповідачем кредитору грошових коштів за кредитним договором у розмірі та на умовах, визначеним цим договором, суд вважає доведеними позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Позивач надає суду розрахунок, за яким загальна заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року складає 82966,52 грн (інфляційне збільшення) + 24109,88 грн (3% річних) = 107076,40 грн.

Разом з тим, зазначені розрахунки здійснено на загальну суму боргу 162154,15 грн без врахування здійснених відповідачами оплат заборгованості за певні періоди.

Так, позивач просив стягнути суми, передбачені нормами ст.625 ЦК України, за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок трьох процентів річних від простроченого грошового зобов`язання здійснюється за наступною формулою: Сума х (3 % / 100%) х (Період / Рік).

Сума боргу станом на 12 березня 2017 року становить 92594,09 грн.

3% річних за період з 12 березня 2017 року по 31 березня 2019 року становить: 92594,09 грн х 3 % : 100х1025 дн : 365 дн = 7800,73 грн.

Сума боргу станом на 01 січня 2020 року становить 63044,29 грн (92594,09 грн - 29549,80 грн сплаченого відповідачами боргу).

3% річних за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить: 63044,29 грн х 3 % : 100х366 дн : 366 дн = 1891,33 грн.

Сума боргу станом на 01 січня 2021 року становить 52095,35 грн (63044,29 грн - 10948,94 грн сплаченого відповідачами боргу).

3% річних за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить: 52095,35 грн х 3 % : 100х419 дн : 365 дн = 1794,08 грн.

Таким чином, загальна сума 3 % річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, з урахуванням сплачених відповідачами сум заборгованості, становить 11486,14 грн (7800,73 грн+1891,33 грн+1794,08 грн).

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за такою формулою:

Інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу), де: (сума боргу) - сума простроченого боргу; (індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Інфляційні нарахування за період з 12 березня 2017 року по 31 березня 2019 року становлять:

92594,09 грн х 1,27156309 - 92594,09 грн = 25145,14 грн.

Інфляційні нарахування за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становлять:

63044,29 грн х 1,049923 - 63044,29 грн = 3147,36 грн.

Інфляційні нарахування за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року становлять:

52095,35 грн х 1,1322866 - 52095,35 грн = 6891,52 грн.

Таким чином, загальна сума інфляційних нарахувань, з урахуванням сплачених відповідачами сум заборгованості, за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 35184,02 грн (25145,14 грн + 3147,36 грн +6891,52 грн).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання та інфляційних нарахувань є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів - стягненню на користь позивача 3 % річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 11486,14 грн та інфляційне нарахування за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 35184,02 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто 1055,92 гривень, тобто по 351,97 грн з кожного (43,59 %) /а. с. 27/.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» три проценти річних у розмірі 11486 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 14 копійок та інфляційні нарахування у розмірі 35184 (тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС» в рівних частках судовий збір в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 92 копійки, тобто по 351 (триста п`ятдесят одній) гривні 97 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне найменування позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРДЕБТ ПЛЮС», місцезнаходження: пр. С. Бандери, 28-А, м. Київ, 04073, .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Південноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова