Справа № 486/256/25
Провадження № 2/486/537/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Далматовій Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, часткове звільнення від заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача Семенова С.М., відповідач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2025 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника адвоката Семенову С.М., звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить припинити стягнення з нього, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнутих рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/997/17 від 03 листопада 2017 року, ВП № 55319965, звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/997/17 від 03 листопада 2017 року починаючи з 16 грудня 2022 року, стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір.

Свою позицію позивач мотивує тим, що з 19 січня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають трьох дітей синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/996/17 від 03 листопада 2017 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Крім того, рішенням у справі № 486/997/17 від 03 листопада 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн щомісяця на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей починаючи з 07 вересня 2017 року і до повноліття дітей.

29 серпня 2023 року неповнолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , адміністрацією Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» передані йому, як батьку у зв`язку з подоланням складних життєвих обставин та по теперішній час проживають у його сім`ї. Крім того, неповнолітні діти з 16 грудня 2022 року не проживали разом з матір`ю, а перебували у Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах.

Однак, незважаючи на те, що діти з 16 грудня 2022 року не проживають разом з матір`ю, виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей по сьогоднішній день перебуває на виконанні у Другому ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно довідки Другого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість зі сплати аліментів станом на 05 лютого 2025 року становить 193704,36 грн. З довідки про заборгованість по аліментам вбачається, що до неї включено і період з 16 грудня 2022 року під час якого діти не проживали з відповідачем.

Вважає, що проживання дітей окремо від відповідача, на користь якої стягувалися аліменти, та її незабезпечення дітей, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача, з яким проживають діти та який повністю їх утримує.

29 квітня 2025 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача утворилась внаслідок відсутності постійної роботи, доходів та будь-якого бажання піклуватися про дітей. На даний час діти залишаються зареєстрованими за місцем її реєстрації, визначити місце їх проживання з батьком позивач не просить. Зауважила, що з моменту повномасштабного вторгнення у 2022 році пішла добровольцем до добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_4 , а з 01 листопада 2023 року уклала контракт про проходження служби у Збройних Силах України та на даний час проходить військову службу, та виконує військовий обов`язок по захисту Батьківщини. Саме виконання нею службових обов`язків в лавах ЗСУ стало підставою для передання дітей до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» та в подальшому передачі їх батьку. Однак на час подання позовної заяви діти не перебувають на утриманні позивача та не мешкають з ним. Наразі діти передані патронатній сім`ї та знаходяться під її опікою, що виключає можливість стягнення з неї аліментів на утримання дітей на користь позивача. В свою чергу, вона постійно допомагає патронатній сім`ї одягом та грошима, з метою більш комфортної опіки над її дітьми та кожну відпустку надану командуванням проводить з дітьми. Повідомила, що наразі проходить військову службу у віддаленому від населених пунктів і не має можливості направити заперечення. Просила поновити строк для подання заперечення та взяти до уваги надані заперечення, в задоволені позовної заяви відмовити повністю.

29 квітня 2025 року судом в судовому засіданні було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином.

Представник позивача в судове засідання також не з`явилась, надала суду клопотання з проханням розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 19 січня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2017 року. Рішення набрало законної сили 14 листопада 2017 року /а.с. 11/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження /а.с. 8, 9, 10/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/997/17 від 03 листопада 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн щомісяця на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 07 вересня 2017 року і до повноліття дітей /а.с. 12/.

06 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було відкрито ВП № 55319965 з виконання виконавчого листа № 486/997/17 виданого 23 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей /а.с. 13/.

Згідно розрахунку Другого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 05 лютого 2025 року становить 193 704,36 грн /а.с. 14-15/.

Згідно актів про факт передачі дитини 29 серпня 2023 року неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністрацією Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» передані батьку ОСОБА_1 на підставі дозволу ССД Южноукраїнської МР від 29 серпня 2023 року №886 у зв`язку з подоланням складних життєвих обставин /а.с. 20, 21, 22/.

Як вбачається з копій довідок служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради від 24 січня 2025 року та від 20 січня 2025 року, неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно перебували в Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Південноукраїнської міської ради» як діти, які опинились в складних життєвих обставинах з 16 грудня 2022 року по 29 серпня 2023 року. З 29 серпня 2023 року по теперішній час проживають в сім`ї батька ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 23, 24/.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 07 вересня 2024 року неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 16, 17, 18/.

Рішенням Виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради № 229 від 14 травня 2025 року визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з їх батьком ОСОБА_1 /а.с. 52/.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року, такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з позивача стягуються аліменти на неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначені діти з 16 грудня 2022 року з матір`ю ОСОБА_12 , яка є отримувачем аліментів, стягуваних з позивача, не проживають. З 29 серпня 2023 року були передані батьку та 14 травня 2025 року місце проживання дітей визначено з батьком. Наявність відкритих виконавчих проваджень з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дітей, а тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на ту обставину, що діти з батьком не проживають та перебувають у патронатній сім`ї, оскільки доказів наведеного відповідачем надано суду не було, як і не було надано доказів того, що вона продовжує витрачати отримані аліменти на утримання дітей.

Позивач просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася з 16 грудня 2022 року.

Оскільки саме з зазначеної дати діти з матір`ю не проживали, а були влаштовані до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», а в подальшому 29 серпня 2023 року передані батьку, суд приходить до висновку, що проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів.

Оскільки мати з дітьми не проживає, та їх не утримує, чим порушує вимоги ст.180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на утримання дітей на користь позивача.

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а не з дня набрання рішенням законної сили, як просить позивач у своїй позовній заяві.

В своєму відзиві відповідач зазначає, що проходить військову службу за контрактом, тому, відповідно, отримує грошове забезпечення та має таку можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. У зв`язку з наведеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у частці від доходу в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовної заяви, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду за дві вимоги щодо припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів в сумі 2422,40 грн /а.с. 27/, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір 1211,20 грн на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12 , 81, 141, 206, 263, 265, 282, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, часткове звільнення від заборгованості зі сплати аліментів та стягнення аліментів.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2017 року.

Звільнити ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів, що утворилася з 16 грудня 2022 року та яка була нарахована ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 23 листопада 2017 року у справі 486/997/17.

Відкликати з виконання виконавчий лист № 486/997/17 виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 07 лютого 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Південноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова