Справа № 278/1314/25
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2025 року м. Житомир

Про задоволення скарги

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді Буткевича М.І.

за участі секретаря судового засідання Дяченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу поданої представником ОСОБА_1 адвокатом Федіним Андрієм Андрійовичем на дії Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області, яка подана в цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області, яка полягає у незнятті з майна ОСОБА_1 арешту, накладеного постановою від 21.01.2018 у межах виконавчого провадження №36895185 з примусового виконання виконавчого листа №2-553/09 від 09.06.2009, виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 та зобов`язати скасувати вказаний арешт.

В обґрунтування скарги вказує, що згідно з рішенням Житомирського районного суду Житомирської області про стягнення аліментів на користь КНЗ «Бердичівська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.12.2008 до повноліття дитини на виконанні у Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирській області перебувало виконавче провадження № 36895185 з примусового виконання виконавчого листа № 2-553/06 від 09.06.2009.

На підставі рішення суду державним виконавцем Житомирського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36895185.

21.02.2018 з метою забезпечення виконання рішення суду в даному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та зареєстровано обтяження, а саме: арешт всього нерухомого майна у межах суми боргу запис № 24934556.

13.03.2018 виконавче провадження № 36895185 закінчено у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду провадження, на даний час матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

При зверненні до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирській області з заявою про зняття арешту з майна, йому було відмовлено з посиланням на відсутність правових підстав для зняття арешту державним виконавцем.

Заявник вказує, що наявний арешт майна позбавляє його, як власника, права вільно користуватися та розпоряджатися ним, враховуючи відсутність підстав для застосування арешту на майно, вважає, що арешт підлягає скасуванню.

Ухвалою від 01.04.225 прийнято скаргу до провадження та витребувано матеріали виконавчого провадження № 36895185.

Представник заявника та заявник в судове засідання 13.05.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, на виконання вимог ухвали про витребування надав копію постанову, та щодо прийняття рішення у даній справі покладався на розсуд суду (а.с. 52-53).

Від Бердичівської спеціалізованої школи Житомирської обласної ради надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 51).

З огляду на те, що представник стягувача, боржник ОСОБА_3 та представник державної виконавчої служби про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі учасників судового розгляду.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, 13.05.2025 на підставі ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту відкладено до 19.05.2025.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського районного суду Житомирської області про стягнення аліментів на користь КНЗ «Бердичівська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.12.2008 до повноліття дитини (а.с.9).

Зі змісту відповіді в.о. начальника Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирській області М. Ковалевської № 23.5/9/2025/45377 від 16.04.2025 судом встановлено, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 36895185 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Житомирським районним судом Житомирської області.

21.02.2018 з метою забезпечення виконання вказаного рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та зареєстровано обтяження, а саме: арешт всього нерухомого майна у межах суми боргу запис № 24934556, відповідну інформацію внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 24934556.

Також в даній відповіді зазначено, що 13.03.2018 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 36895185 завершено шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

На звернення боржника начальник Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирській області М. Ковалевської повідомила його, що виконавче провадження № 36895185 було завершене 13.03.2018; матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням строків його зберігання, посилаючись на положення Закону України "Про виконавче провадження" зазначила, що будь-які підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні, тобто ОСОБА_1 фактично відмовлено в скасуванні арешту (а.с. 5-6).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту четвертого частини першої та частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Судом встановлено, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області і була закінчено виконавче провадження на підставі п. 1. ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також матеріалами справи підтверджується, що на даний час у виконавчій службі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_1 .

Таким чином, за встановлених обставин саме державний виконавець на підставі ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII повинен винести постанову про зняття арешту з майна боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші заходи примусового виконання рішення у разі їх застосування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Житомирського відділу державної виконавчої служби з відповідними заявами, за результатами розгляду яких йому фактично було відмовлено у знятті арешту з майна з посиланням на те, що підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні.

Суд не погоджується з такими доводами в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирській області, оскільки вони не відповідають вимогам ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, що є підставою для визнання бездіяльності, яка полягає в не знятті арешту з майна боржника, неправомірною.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ні нормами ЦПК України, ні нормами Закону України № 1404-VIII не передбачено повноважень суду на зняття арешту з майна боржника за наслідками розгляду скарги на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; в разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин даної справи, вимог ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов переконливого висновку, що не зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачеві за умови встановлення, що виконавчий документ не підлягає виконанню, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, оскільки державним виконавцем не дотримані вимоги ч. 4 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, а порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі винести постанову про зняття арешту з майна боржника, що відповідає приписам ст. 451 ЦПК України, і призведе до ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Подібні за змістом висновки про застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 210/1072/15-ц та від 27.03.2020 року № 817/928/17.

Суд зобов`язує начальника або за його дорученням іншу уповноважену посадову особу Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області винести постанову про зняття арешту з майна боржника згідно з ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 259-261, 268, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковалевської М. щодо не зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_1 .

Зобов`язати начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або за його дорученням уповноваженого державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2018 року, виданої Житомирського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у виконавчому провадженні №36895185.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя М.І. Буткевич