КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/6546/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» грошові кошти в розмірі 63 680, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що в АТ "Державний ощадний банк України" з 2015 року у нього емітовано дві картки для отримання пенсійних виплат - НОМЕР_1 , строком дії до лютого 2023 року, та для отримання соціальних виплат - НОМЕР_2 , строком дії до червня 2025 року.

11 грудня 2022 року на його номер надійшов дзвінок, яким невідомі йому особи, представившись представниками банку, повідомили про загрозу несанкціонованого зняття з його картки * НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 29 500 грн. На його репліку, що він наступного дня звернеться до відділення для з`ясування вказаної інформації, невідомі особи запевнили, що зможуть сьогодні ж повернути на його рахунок ці кошти, при цьому повідомили йому про вчинення ним нещодавно грошових операцій по картках, що і викликало його довіру до осіб, що телефонували. В подальшій розмові один з невідомих попросив його назвати повний номер картки 6832 та слово пароль, що він зробив. Щодо іншої своєї картки - НОМЕР_2 він жодної інформації не повідомляв, проте вже о 10 год. 25 хв. того ж дня з його карткового рахунку НОМЕР_2 було зроблено два платежі по 29 500 грн кожний на картку № НОМЕР_3 , відкриту в «Таскомбанку».

Крім того з тієї ж картки було зроблено п`ять поповнень мобільного номера НОМЕР_4 по 800 грн кожне, на загальну суму 4000 грн.

З двох платежів (по 29 500 грн) банком утримана комісія в сумі 680 грн.

Того ж дня, о 10:50 через Telegram-бот його було повідомлено про скомпроментування його картки НОМЕР_2 та введено заборону на проведення інтернет-замовлень.

12 грудня 2022 року він звернувся на «гарячу лінію» відповідача, заблокував картки та замовив їх перевипуск.

13 грудня 2022 року за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за номером 0001715 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України.

07 лютого 2023 року він звернувся до керуючого ТВБВ №10026/0157 АТ «Державний ощадний банк України» з письмовою заявою стосовно заволодіння невідомими особами його грошовими коштами, на що того ж дня отримав виписку з карткового рахунку НОМЕР_2 , а 24 березня 2023 року отримав відповідь відділу супроводження спірних операцій управління безпеки електронних платежів засобів департаменту безпеки, згідно якої у поверненні належних йому коштів в сумі (як зазначив банк) 60 000 грн по цьому рахунку йому відмовлено.

01 травня 2023 року стосовно зняття його коштів він звернувся з письмовою заявою до головного управління по місту Києву і Київській області АТ «Державний ощадний банк», звідки йому 15 травня 2023 року було надано відповідь за номером 100.10/2-07/17606/2023 також про відмову у поверненні коштів.

Вважає відмову банку порушенням його прав споживача, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме надавачем платіжних послуг має бути забезпечено на всіх етапах застосування автентифікації конфіденційність та цілісність вразливих платіжних даних, а також кодів автентифікації, а судом в свою чергу не було враховано, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення тлумачаться на сторону споживача.

Крім того зазначає, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як зазначає апелянт, в чат-боті Телеграм його було повідомлено, що дані його картки скомпроментовано, заблоковано доступ до Ощад 24/7 і рекомендовано замовити перевипуск картки, з огляду на зазначене він був впевнений, що банк зробив все необхідне для того, щоб заблокувати його картку і гроші більше зніматися не будуть. Зазначає, що він надав обмежену інформацію щодо іншої картки, якої на погляд апелянта було б не достатньо для зняття коштів. З огляду на зазначене, вважає, що суд помилково дійшов до висновку, що саме позивач не забезпечив належного зберігання особистих даних та розголосив реквізити картки стороннім особам.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Дем'янов І.Ю. у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти наведених позивачем доводів, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що позивач дійшов до помилкових висновків про те, що його права як споживача, порушені відповідачем, а також те, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем щодо повернення коштів, оскільки позивач сам повідомив стороннім особам повний номер картки та пароль від неї.

Також відповідач зазначає, що конфіденційні дані картки відомі виключно держателю платіжної картки, який зобов`язаний вживати всіх заходів задля безпеки власної платіжної картки та її реквізитів, про що повідомлено позивача при відкритті рахунку та отриманні платіжної картки.

Після звернення позивача до банку, працівники банку за його згодою заблокували обидві картки, також позивача листом було повідомлено, що для повернення списаних коштів підстави відсутні та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів, а банк в свою чергу надасть всю необхідну інформацію відповідно до вимог законодавства.

Відповідач не погоджується з твердженням апелянта, що судом не дотримано норм матеріального права і суд зробив правильні висновки, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки з фактичних обставин справи, які досліджені судом, вбачається, що проведені операції здійснені за рахунок успішного входу до системи дистанційного банківського обслуговування, причому процес підключення до системи потребує обов`язкової ідентифікації клієнта, яка здійснюється за допомогою логіну та паролю, які клієнт встановлює самостійно. Твердження позивача про те, що він не здійснював вказаних операцій не підтверджено належними доказами, тому висновки позивача, що судом не дотримано норм матеріального права є хибними.

Крім того позивач не позбавлений можливості звернутися з позовом до винних осіб в рамках кримінального провадження щодо повернення коштів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Представник відповідача - Дем`янов І.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

За правилом ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, що з`явились, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем шляхом підписання заяви від 08 грудня 2015 року номер №1719137 про приєднання до ДКБО та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки в філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» укладено ДКБО.

На виконання умов договору банком на ім`я позивача відкрито поточний рахунок у гривні для отримання пенсійних виплат, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка), та надано платіжну картку (п. п. 3.1., 3.2. заяви). Картку підключено до послуг СМС-інформування за вказаним позивачем номером телефону: НОМЕР_6 .

В подальшому позивача відповідно до його заяви від 30 березня 2017 року №1095906/231216 про приєднання до ДКБО, банком на його ім`я відкрито поточний рахунок (валюта гривня) для отримання соціальних виплат, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу картки та надано платіжну картку (п. 3.1, 3.2 заява).

Картку підключено до послуги СМС - інформування за вказаним позивачем номером телефону, а саме НОМЕР_6 .

У 2015 році на ім`я позивача емітовано дві картки АТ «Державний ощадний банк України»: № НОМЕР_1 (для отримання пенсійних виплат) та № НОМЕР_2 (для отримання соціальних виплат).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 13 грудня 2022 року зареєстровано кримінальне провадження № 0001715, за зверненням ОСОБА_1 про вчинення відносно нього шахрайських дій, які мали місце 11 грудня 2022 року у період з 10 год. 25 хв. по 10 год. 31 хв., де невстановлена особа, представившись працівником АТ «Державний ощадний банк України», зателефонувала з номера НОМЕР_8 шляхом обману, заволоділа конфіденційною інформацією ОСОБА_1 , а згодом заволоділа його грошовими коштами в загальному розмірі 123680,00 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивач визнає повернення відповідачем частини коштів в сумі 60 000,00 грн. Тобто спірною залишається сума в 63 680 грн.

Крім того, в позові вказано, що позивач сам повідомив повний номер картки № НОМЕР_1 , проте жодної інформації щодо іншої картки (з якої згодом було здійснено спірні перекази) він не повідомляв.

Із виписки з карткового рахунку від 07 лютого 2023 року, яку додано до позову (а.с. 17-19) вбачається, що 11 грудня 2022 року з картки позивача НОМЕР_2 через UKR KYIV MOBILE BANKING №№0001, 0001, 0001-0001 з 10:25 по 10:31 год. здійснено: два перекази коштів на суму 29500,00 грн; переказ коштів в сумі 60000,00 грн; п`ять операцій розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR KYIV GERC на суми по 800,00 грн кожна.

Згідно скріншоту екрану телефона позивача було заблоковано проведення інтернет-операцій та заблоковано доступ до банкінгу «Ощад 24/7». Зі скріншоту також видно, що блокування відбулось 11 грудня 2022 року о 10:50 год., що збігається з часом проведення операцій за карткою позивача, і що не заперечується сторонами.

Із відповіді на скаргу ОСОБА_1 вбачається, що «співробітники банку ніколи не надсилають СМС-повідомлення і не телефонують клієнту з невідомого номеру з метою отримання конфіденційної інформації щодо платіжної картки, не звертаються з проханням озвучити ці дані в телефонному режимі, користувачі карток мають пам`ятати, що не можна розголошувати конфіденційну інформацію, кодове слово, номер картки, термін її дії, ПІН-код, CVV2/CVC2 ні знайомим, ні стороннім, ні тим більше тим особам, які представляються співробітником банку. Всі СМС-повідомлення від банку надходять за єдиним зразком: відправник повідомлення - Державний ощадний банк України, а в тексті номер контакт-центру - . Номери телефонів, з яких Державний ощадний банк України телефонує клієнтам, такі: 38 , 38 . Відповідними підрозділами банку встановлено, що проведені 11 грудня 2022 року операції на загальну суму 63000,00 грн здійснені за результатами успішного входу до системи дистанційного банківського обслуговування. Процес підключення до системи ДБО потребує обов`язкової ідентифікації клієнта, яка здійснюється в першу чергу за допомогою логіну та паролю для входу в систему, які клієнт самостійно встановлює на виготовлення відповідному захищеному ресурсі. Здійснення будь-якої фінансової транзакції системи ДБО можливе з обов`язковим введенням одноразового цифрового паролю, який відправляється на вказаний клієнтам фінансовий номер мобільного телефону. Відповідальність за такі операції несе особисто клієнт, а не банк. Також, повідомили, що банк не має підстав для відшкодування 63 000,00 грн, списаних з рахунку позивача 11 грудня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірний переказ - 63000,00 грн (без урахування 680,00 грн комісії) ініційовано позивачем, належним чином проведений відповідачем, який не може нести відповідальність за шахрайські дії третіх осіб, які мали вплив на позивача. Провина банку не доведена, причетність працівників відповідача не встановлена, за таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні поговорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання не зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Ст. 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Ч. 3 ст. 1092 ЦК України визначено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Законом України «Про платіжні послуги» визначаються поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Згідно з п. 56 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього (п. 57 ч. 1 ст. 1).

Відповідно до ч. 6 ст. 64 Закону України «Про платіжні послуги» порядок відкриття рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунку та особливості його обслуговування зазначаються в договорі, укладеному між надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку та користувачем - власником рахунку.

Так, за правилами ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про платіжні послуги», надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання:

1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача;

2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника;

3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

Частиною 11 вказаної статті передбачено що платник, з рахунку якого внаслідок помилки неналежного стягувача без законних підстав списано кошти, має право на стягнення суми такої платіжної операції з неналежного стягувача у судовому порядку.

Відповідно до п. 136 Постанови Правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (далі - Постанови), користувач зобов`язаний:

1) зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень;

2) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором.

П. 140 Постанови визначено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

П. 146 Постанови визначено, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними і підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з Правилами користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки.

Відповідно до Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт зобов`язаний не розголошувати номер своєї Платіжної картки та ПІН-код стороннім особам, не зберігати ПІН-код разом з карткою. У разі здійснення оплати за товари, роботи або послуги в мережі Інтернет дуже уважно ставитися до вибору сайту, уникати розміщення інформації про платіжну картку на невідомих сайтах. При обслуговуванні за допомогою імпринтера чи ПОС-термінала звертати увагу на те, щоб усі дії касира з платіжною карткою здійснювались під візуальним контролем Клієнта.

Компрометація банківської картки клієнта - ситуація, при якій реквізити банківської карти (номер банківської картки, строк дії банківської, CVV2/CVC2) стають відомі іншій особі, в результаті чого й подальше використання може призвести до несанкціонованого списання коштів з рахунку.

Якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, Клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито рахунок. Клієнт відповідає за всі суми по операціях платіжною карткою, якщо сам передав платіжну картку (її дані) сторонній особі або не повідомив Банк про те, що її загублено.

З урахуванням обставин справи, відповідно до яких позивач самостійно повідомив стороннім особам відомості, які надали можливість електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, наслідком чого стало переведення коштів з карткового рахунку, а також відсутності доказів вини банку, АТ «Ощадбанк» не несе відповідальності перед позивачем за проведені операції по рахунку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року по справі №363/3498/16-ц.

Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 по справі №522/22780/15-ц, враховуючи що при вході до системи дистанційного обслуговування Моbіlе-банкінг «Ощад 24/7» та проведенні операцій з переказу коштів проведена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача, відсутності належних доказів щодо проведення операцій сторонніми особами поза волею та бажанням Клієнта, відсутності доказів вини банку, банк не несе відповідальність за проведені позивачем операції по його рахунку.

Відповідно до п.3.1. Заяви про приєднання №1719137 від 08 грудня 2015 року, шляхом підписання цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

П. 3.4.1 вказаної Заяви визначено, що банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН-конверт до неї.

П. 5.1 вказаної Заяви визначено, що ця Заява про приєднання є невід`ємною частиною Договору. Підписанням цієї Заяви про приєднання клієнт підтверджує, що між ним та Банком досягнуто згода щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чиним законодавством України для такого роду договорів та достовірність даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання.

Клієнт запевняє банк, що із містом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 (зі змінами) ознайомлений та розуміє, що вимоги цієї інструкції для нього обов`язкові. Клієнт також підтверджує, що йому відомо про те, що рахунок забороняється використовувати дляпроведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (п. 5. 3 Заяви).

У п. 5.5 Заяви зазначено, що Клієнт підтверджує, що отримав, ознайомився і погоджується із Правилами користування карткою, тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви про приєднання.

Згідно п.5.6. Заяви клієнт усвідомлює, що ця Заява про приєднання рівною мірою поширюється на всі продукти та послуги, що будуть надаватись Банком Клієнту в майбутньому в рамках цієї заяви про приєднання, Тарифів та Договору.

У п. 4.2 розділу ІV Загальної тчастини ДКБО зазначено, що укладаючи цей договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені договором. Підписанням заяви про приєднання клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору він ознайомився з повним текстом договору, в тому числі з додатками до договору та тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору, а також отримав примірник договору.

Отже, підписавши заяву про приєднання, позивач підтвердив, що отримав примірник договору.

Як зазначав позивач в своїй позовній заяві, він сам повідомив повний номер картки № НОМЕР_1 третім особам.

Згідно з Розділом 9 Правил користування платіжними картками, імітованими в АТ «Державний ощадний банк України» передбачено, що клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про логін, пароль, картковий пароль, а також ПІН, CVV-2/CVC2, строк дії, номер картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання логіна пароля карткового пароля несе виключно клієнт. 9.15 клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної sim-картки), номер який зазначений в заяві-анкеті на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки або повідомлення банку в іншому установленому договором порядку, як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати, незаконне заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефона клієнта. 9.16 клієнт усвідомлює та приймає на себе всі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у мобільних додатках Android Pay, Google Pay або в інших подібних додатках за допомогою технічних технологій біометрії, в тому числі якщо у мобільному пристрої збережені відбитки пальців сторонньої особи. 9.17 будь-яку особу, що використала біометрію, як засіб ідентифікації клієнта до доступу до системи ДБО в тому числі технології Touch ID/Face ID банк безумовно вважає клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи навіть якщо такі дії будуть оскаржуватись.

Відповідно до пункту 17.2.4 розділу ХVІІ ДКБО Клієнт зобов`язаний забезпечити умови надійного зберігання Логіну, Паролю та отриманих від Банку Електронних підписів Клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до ОСОБА_2 та можливість розпорядженняРахунками сторонніми особами за допомогою Системи ДБО. Клієнт зобов`язаний недопускатитиражування Логіну, Паролю та/або їх передачу третім особам.

Згідно з п. 17.3. 8 ДКБО Банк не несе відповідальності за наслідки операцій в Системі ДБО, здійснених з використанням Облікового запису Клієнта, відповідальність за такі операції несе особисто Клієнт, а не Банк.

Позивач, в свою чергу, не забезпечив належного зберігання особистих даних, розголосив реквізити картки НОМЕР_1 (повний її номер) третім особам, чим безпосередньо надав доступ до свого облікового запису в системі «Ощад 24/7» та до грошових коштів, що обліковувались на картковому рахунку, відкритому по картці НОМЕР_2 , що призвело до списання коштів із його рахунку третіми особами.

Отже, враховуючи, що операції з переказу коштів були здійснені здійсненні коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжних карток банку, випущених на ім`я позивача, з обов`язковою ідентифікацією/верифікацією позивача, з використанням коду доступу до мобільного додатку «Ощад 24/7» біометрії та з правильним введенням одноразового коду доступу для входу в мобільний додаток «Ощад 24/7» підтвердження операції, який надсилався банком на фінансовий номер телефону позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Ощадбанк» не повинен нести відповідальність за дані операції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не несе відповідальності за здійснення операцій, проведених 11 грудня 2022 року, а також про відсутність підстав для стягнення на його користь грошових коштів, які були викрадені з його пенсійного карткового рахунку.

Встановивши, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з рахунків позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено порушення її прав внаслідок незаконних дій відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу на та, що наявність кримінального провадження, відкритого за заявою позивача, не може свідчити про вчинення злочину відносно нього та не може бути підставою для звільнення позивача від доказування в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, враховуючи, що у зазначеному кримінальному провадження винна особа не встановлена та не є підтвердженням вчинення злочину стосовно позивачки до ухвалення вироку у кримінальній справі.

З врахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем не надано ні суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду доказів на підтвердження того, що несанкціоновані операції проведені внаслідок розголошення всіх необхідних даних та реквізитів рахунку працівниками АТ «Державний ощадний банк України».

Позивачем в супереч положенням ст. 77-81 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, згідно яких передбачено врахування споживчого характеру правовідносин між банком та споживачем за відсутності належних і допустимих доказів, сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаній постанові Верховного Суду, якою позивач обґрунтовує доводи апеляційної скарги, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у цій справі.

Враховуючи викладене, апеляційним судом не встановлено підстав для визнання недійсними укладених кредитних договорів з АТ «Державний ощадний банк України», а доводи по суті позовних вимог, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, та не підтверджують обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог з урахуванням предмету позову.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняПечерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар