СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4618/25
ун. № 759/8993/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року суддя Святошинського районного суду міста Києва П`ятничук І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кравченко Кепітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дзябко Микола Іванович про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсними актів про приймання-передачу майна в статутний капітал, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартир,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 29.04.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кравченко Кепітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дзябко Микола Іванович про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсними актів про приймання-передачу майна в статутний капітал, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартир.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом положень ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Враховуючи зміст спірних правовідносин та зміст позовних вимог в частині визнання недійсними Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу товариства від 13.08.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дзябко Миколою Івановичем за реєстровими №№1430,1431 та Акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу товариства від 13.08.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дзябко Миколою Івановичем за реєстровими № №1432,1433, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і відноситься до господарського судочинства, оскільки позивачем оскаржується акт приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу товариства, яким учасник товариства передав свій вклад у вигляді нерухомого майна до статутного капіталу, тобто спір стосується формування статутного капіталу господарського товариства, а тому такий спір не може бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Отже, позивачу необхідно визначитись із змістом позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 95, 175, 185, 285 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кравченко Кепітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дзябко Микола Іванович про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсними актів про приймання-передачу майна в статутний капітал, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартир - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. П`ятничук