Єдиний унікальний номер 725/379/25
Номер провадження 2/725/86/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю. В обґрунтування позову вказував, що предметом позову в цій справі є стягнення з власників об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 4261,60 кв.м, що розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :09:003:0126, площею 1,1465га безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно збережені кошти у розмірі

69 229,44 грн. та з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти

у розмірі 199 173,19 грн.; стягнути з відповідачів на користь Чернівецької міської ради сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 026 грн.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило, однак надійшли заяви про розстрочку виконання рішення.

Представник позивача не скористався своїм правом та не надав згоду/заперечення щодо заяв відповідачів про розстрочку виконання рішення.

Суд, дослідивши матеріли цивільної справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першоюст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з 08.12.2023 по 12.03.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були власниками нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці, площею 0,7494 га, кадастровий номер :09:003:0126 /а.с.7-20/.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом «а» частини 2 статті 83 ЗК України визначено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності . Землі, які перебувають у комунальній власності належать територіальним громадам сіл, селищ, міст.

Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами ч. 1ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

З огляду на подвійну правову природу орендної плати за землю, яка одночасно є загальнодержавним податком та платежем за договором оренди, п.288.1. ст.288 Податкового кодексу Українивстановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 152 ЗК Українидержава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом «д» частини 1 статті 156 ЗК України визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

На підставі Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок працівниками департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період з 08.12.2023р. по 12.03.2024р. земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :09:003:0126, площею 1,1465га на суму 268 402,63 (Двісті шістдесят вісім тисяч чотириста дві грн 63 коп). Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код 03.10) /а.с.6/.

Встановлено, що Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради було надіслано лист №24/01-08/3-04/4/1217від 18.09.2024 до Відповідачів, в якому зазначалось про розрахунок та зобов`язання сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою /а.с.21-24/.

Велика Палата Верховного Суду у справі №629/4628/16-ц (провадження №14?77цс18) зазначила, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Окрім того, абз. 4 частина 3 вищевказаної статті передбачає, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідачі не виконують свої зобов`язання суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідачів.

Щодо заяв відповідачів про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За змістом ст.435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2)щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд звертає увагу, Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Також у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

До подібного висновку прийшов і Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 2-1230/11 (провадження № 61-33465 св18), який у постанові від 30.10.2019 року зазначив, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що розстрочка виконання судового рішення, можлива лише за наявності виняткових тобто неминучих, особливих та не залежних від волі боржника обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду.

Також суд звертає увагу, що розстрочка виконання рішення є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи, що відповідачами не наданого жодного доказу на підтвердження обставин на які вони посилалися як на підстави для розстрочення виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-6, 76-81, 95, 247, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , безпідставно збережені кошти у розмірі 69 229,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , безпідставно збережені кошти у розмірі 199 173,19 грн.

Стягнути з і ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Чернівецької міської ради

сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 026,00 грн, тобто в рівних частках 2 013,00грн з кожного, на розрахунковий рахунок: код отримувача , рахунок IB AN UA0042806 ДКСУ м. Києва.

У задоволенні заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду з дня проголошення рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Іщенко І. В.