Провадження № 2/742/145/25
Єдиний унікальний № 742/4932/24
РІШЕННЯ
13 травня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дуденок О.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини. Так як обов?язок сплачувати аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно з 11 березня 2013 року відповідач, виконував не в повній мірі, позивач вимушена була звернутися до органу ДВС про відкриття провадження для здійснення розрахунку заборгованості по аліментам. Однак відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим сума заборгованості за період з 01.01.2016 до 30.06.2024 складає 174 022 грн. 31 коп., яку просить стягнути з відповідача на її користь а також понесені судові витрати по справі.
03 жовтня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення до позовної заяви просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що відповідач починаючи з 11 березня 2013 року сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на пряму стягувачу. Вони з позивачем прийшли до спільної думки, що так буде простіше обом сторонам. Кошти він перераховував по різному: на карту банку, яку надала йому позивач, поштовим переказом, надавав кошти наручно, купував дитині речі ті, які вказувала позивач, забирав дитину на деякий термін до нього, де повністю її утримував. 22.02.2024 року позивач подала до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій не зазначила інформацію про те, що отримувала від нього кошти на утримання дитини та просить порахувати заборгованість, починаючи з дати призначення аліментів. Зазначає, що фактично позивач ввела в оману державного виконавця і приховала інформацію про сплату ним аліментів на пряму, маючи на меті особисту незаконну вигоду. Стверджує, що примусовий порядок виконання розпочався з 05.03.2024 року, а до цього він сплачував аліменти на пряму стягувачу і в тому розмірі, який задовольняв її вимоги.
У зв?язку з тим, що примусове виконання було відсутнє відповідач не вважав, що відсутній обов`язок щодо сплати аліментів, тому продовжував платити кошти та утримувати дитину, але це ніде не фіксувалося належним чином. Таким чином доводи позивача є безпідставними, та заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
10.10.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дуденок О.О. надійшла відповідь на відзив в якому вони не погоджуються із відзивом відповідача, та зазначають, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України.
21.10.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення до відповіді на відзив, викладеними обставинами позивача, він не погоджується та просить відмовити у задоволенні позовних вимог наведених у відзиві.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Дуденок О.О. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні вимог позивача не визнав у повному обсязі та категорично заперечував щодо заявленого позивачем розміру вимог та судових витрат, у зв`язку з тим, що позов завідомо безпідставний, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.04.2013, справа № 742/1161/13-ц, повинен сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення дитиною відповідного віку, тобто до її повноліття (а.с. 49 зворот).
01.02.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області на примусове виконання судового рішення був виданий дублікат виконавчого листа (а.с. 50).
Відповідно до відомостей розрахунку заборгованості по аліментах із березня 2013 р.по березень 2025 року за боржником ОСОБА_2 становить 156 859 грн. 07 к., крім того,суд звертає увагу, що з моменту пред`явлення дубліката виконавчого листа до ВДВС, відкрито провадження 05.03.2024 року (інформація по В/П а.с.18) аліменти ОСОБА_2 у період із момента відкриття виконавчого провадження березня 2024 року по момент заявленного позивачем строку стягнення пені червень 2024 року сплачувались у повному обсязі , як і сплачуються аліменти вдповідачем крім того у більшому розмірі від нарахованих згідно довідки станом на березень 2025 року. (Довідки держвиконавця від 01.07.2024 р. та від 17.03.2025 р.)
Відповідно до розрахунку пені з 01 січня 2016 року по 30 червня 2024 року, наданого позивачем, така заборгованість становить 2208334 грн 34 к, а оскільки сума пені перевищує суму заборгованості стягненню підлягає 100% заборгованості, що відповідає змісту ст.196 СК України, сума пені становить 174 022 грн. 31к.
01.03.2024 позивач ОСОБА_4 звернулася із заявою до Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №742/1161/13-ц (а.с. 14).
Відповідно до інформації про виконавче провадження №74322888 від 05 березня 2024 року, вбачається, що Броварським ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження 05 березня 2024 року з виконання виконавчого листа №742/1161/13-ц про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17), тобто вся інформація по даному виконавчому провадженню щодо примусового стягнення аліментів значиться із вищевказаного періоду.
Відповідно до довідки командира Добровольчого формування броварської міської територіальної громади №1 «ДОЗОР» від 16.08.2024, вбачається, що з 01 липня 2023 року ОСОБА_2 на безоплатній основі є членом Добровольчого формування Броварської міської територіальної громади N? 1 «Дозор» (контракт N?265 від 1 липня 2023 р.), бере участь в заходах, спрямованих на забезпечення оборони м. Бровари та виконує службові обов?язки відповідно до покладених на формування завдань. При залученні до виконання бойових розпоряджень ОСОБА_2 використовує особистий автотранспорт Volkswagen Jetta державний номер реєстрації НОМЕР_1 для потреб добровольчого формування в якості водія зазначеного транспортного засобу (а.с.59).
Суд звертає увагу, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Натомість в ході розгляду справи судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів відповідача нарахована держвиконавцем з березня 2013 року по березень 2025р.,що викликає у суду сумнів щодо її достовірності до моменту відкриття виконавчого провадження березень 2024 року, при цьому встановлено звернення позивача до виконавчої служби з виконання виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №742/1161/13-ц про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише 05 березня 2024 року, і у період із момента відкриття виконавчого провадження березня 2024 року по момент заявленного позивачем строку стягнення пені червень 2024 року аліменти сплачувались у повному обсязі, як і сплачуються аліменти вдповідачем крім того у більшому розмірі від нарахованих згідно довідки держвиконавця станом на березень 2025 року. (Довідки держвиконавця від 01.07.2024 р. та від 17.03.2025 р.) ,у зв`язку із чим суд вважає, що відповідач довів належними доказами відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2024 року та дійшов висновку, що покладення на відповідача обов`язку сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів не буде відповідати вимогам законності та справедливості, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі .
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ "Про судовий збір", судовий збір слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО