Справа № 276/363/25
Провадження по справі №2-др/276/2/25
19 травня 2025 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Бобра Д.О.,
секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Мотовильник Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі №276/363/25 за позовом ОСОБА_1 до Іршанського ліцею Житомирської області, Відділу освіти, культури, спорту, молодіжної політики та охорони здоров`я Іршанської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток, -
Заочним рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2025 року задоволено позовОСОБА_1 до Іршанського ліцею Житомирської області, Відділу освіти, культури, спорту, молодіжної політики та охорони здоров`я Іршанської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток.
05.05.2025 року представник позивача адвокат Мотовильник Ю.В. направила до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 06.05.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогупризначено до судового рогляду.
Позивач та його представник до суду не прибули. Представник позивача Мотовильник Ю.В. направила до суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду вказаної заяви повідомлялися належним чином.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надані копії:
-Договору про надання правничої допомоги №0602/6 від 06.02.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Мотовильник Ю.В., відповідно до якого вартість наданих послуг визначається у Протоколі погодження видів правничої допомоги та договірної ціни, що є додатком до даного Договору;
-протоколу погодження видів правничої допомоги та договірної ціни, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги №0602/6 від 06.02.2025, згідно якого орінтовна кількість витраченого адвокатом часу становить 8 годин на загальну суму 10 000,00 грн. Оплата послуг згідно Договору здійснюється за домовленістю між сторонами, однак не пізніше 5 днів після набрання рішенням суду у справі законної сили;
-акта прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги №0602/6 від 06.02.2025, згідно якого адвокат Мотовильник Ю.В. виконала, а клієнт ОСОБА_2 прийняв правничу допомогу (послуги) на загальну суму 8000,00 грн.;
-квитанції до прибуткового кассового ордера №11 від 06 лютого 2025 року, відповідно до якої адвокатом Мотовильник Ю.В. прийнято від ОСОБА_1 кошти в сумі 8000,00 грн. згідно Договору про надання правничої допомоги від 06.02.2025 №0602/6.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Суд зобов`язаний оцінити складність наданих адвокатських послуг та рівень витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 12.02.2020 року по справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими представник позивача звернулася до суду, їх значення для позивача.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).
За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Водночас, як слідує з акта прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги №0602/6 від 06.02.2025, адвокат Мотовильник Ю.В. надала клієнту ОСОБА_1 правові послуги на загальну суму 8000,00 грн., серед яких: первинна консультація - 1 год. вартістю 1000 грн., складання позовної заяви 4 год. вартістю 4000 грн., участь адвоката в судових засіданнях 2 год. вартістю 2000 грн., підготовка і направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу - 1 год. вартістю 1000 грн.
Разом з тим, суд враховує висновки Об`єднаної палати КГС Верховного Суду, викладені у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, відповідно до яких заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (п.6.32. постанови).
Таким чином, суд приходить до висновку, що послуга адвоката з підготовки і направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу не є правничою допомогою в розумінні захисту прав та інтересів, у зв`язку з матеріально-правовою вимогою позивача до відповідача у справі, оскільки вчиняється з метою підтвердження та стягнення витрат за результатами такої правничої допомоги, а тому заява про стягнення судових витрат на правничу допомогу не є окремим видом правових послуг і витрати на підготовку такої заяви не підлягають відкшодуванню.
Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, беручи до уваги, що послуга адвоката з підготовки та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не відноситься до окремого виду правових послуг та відшкодуванню не підлягає, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн., тобто в розмірі по 3500 гривень з кожного відповідача.
Враховуючи викладене вище, суд,-
Заяву представника позивача - адвоката Мотовильник Юлії Володимирівнипро ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі №276/363/25 задовольнити частково.
Стягнути з Іршанського ліцею Житомирської області та Відділу освіти, культури, спорту, молодіжної політики та охорони здоров`я Іршанської селищної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок з кожного відповідача.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання:
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Головуючий суддя Д.О. Бобер