Справа № 128/59/25

РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вінницька міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, яку обгрунтовує тим, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 23.09.2023 складено відповідний актовий запис за №128. Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку під АДРЕСА_1 . Як єдина спадкоємиця за заповітом в установленому законом порядку вона звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову №448/2023. В межах даної спадкової справи нотаріус надала запит на видачу дубліката свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів Вінницької області 08.01.1982, який посвідчує право власності померлого на частку житлового будинку, оскільки не зберігся його оригінал. За результатами розгляду поданої заяви про видачу дубліката свідоцтва про право власності від 10.12.2024, виконавчим комітетом Вінницької міської ради відмовлено у його оформленні, оскільки в документах є розбіжність у написанні імені її померлого чоловіка. Так, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 18.08.1954 ім`я її чоловіка вказано ОСОБА_3 . Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 24.06.1996 також на ім`я ОСОБА_2 . При цьому, на сторінці 11 міститься відмітка про те, що ОСОБА_4 прописаний 23.12.1982 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у свідоцтві про право власності на частину будинку по АДРЕСА_1 , ім`я її чоловіка записано ОСОБА_5 . На даний час вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадкове майно, оскільки у правовстановлюючому документі на частину будинку, яким є свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 08.01.1982, допущено помилку у написанні імені її чоловіка: замість ОСОБА_6 . Іншого порядку та можливості встановити факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на нерухоме майно немає. Тому просить встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 08.01.1982».

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 16.01.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд в порядку окремого провадження.

Судовий розгляд неодноразово відкладався з поважних причин.

У судове засідання 19.05.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шикунова А.О. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник Вінницької міської ради Шутак Б.І. попередньо подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких він просить розгляд справи провести без участі представника Вінницької міської ради за наявними у справі матеріалами. Також у додаткових поясненнях зазначено, що спору між заявником та Вінницькою міською радою немає.

У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 19.05.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши письмові докази у справі № 128/59/25 та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Жабелівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_2 , про що 23.06.2023 складено актовий запис №128, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 23.06.2023 (а.с. 52).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 18.02.2016, виданого повторно, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 30.01.1977 зареєстрували шлюб, актовий запис №3 (а.с. 7).

27.01.2023 на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде матиме право, заповідає своїй дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого старостою Оленівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Штурмою М.О., зареєстрованого в реєстрі за №2-1 (а.с. 19).

Свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 07.01.1974 видане щодо народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , що підтверджується копією такого свідоцтва (а.с. 10).

Згідно з копією «Свидетельства №1955 о праве личной собственноси на строение» (мовою, складеною документ) від 08.01.1982, «Винницкое городское жилищно-эксплуатационное объединение удостоверяет что 1/2 домовладения, находящегося в АДРЕСА_1 , действительно принадлежит Янушевскому Леониду Михайловичу на праве личной собствености» (а.с. 11).

У листі начальника КП «ВМБТІ» №10556 від 28.11.2024 зазначено, що «згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №19483 на будинковолодіння АДРЕСА_1 , станом на 29.12.2012 за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на будівлі від 08.01.1982, виданого Вінницьким міським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі рішення виконкому Замостянської районної Ради народних депутатів №541 від 09.12.1981; за ОСОБА_2 станом на 29.12.2012 реєстрація не проводилась», що підтверджується копією такого листа (а.с. 15).

Згідно з копією документу «Порядок денний від 18.12.2024», за результатом розгляду заяви про видачу дублікату свідоцтва про право власності від 10.12.2024, поданою ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано всіх необхідних документів, передбачених у п. 2.4 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2021 №1788 для отримання дублікату свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 ; крім того, у свідоцтві про право власності від 08.01.1982 №1955 зазначено, що 1/2 будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , однак у свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 24.06.1996 виданий на ім`я ОСОБА_2 ; у даному паспорті міститься відмітка про реєстрацію 23.12.1982 місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією такого паспорта (а.с. 8).

Згідно з копією листа державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області №2065/02-14 від 01.11.2024, єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину за заповітом на все майно спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружина померлого ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 320/948/18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справа № 750/9847/18).

Судом установлено, що у зв`язку з тим, що у Свідоцтві № НОМЕР_1 про право приватної власності від 08.01.1982 на 1/2 домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , зазначено власника як « ОСОБА_2 », заявник ОСОБА_1 , як спадкоємиця після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , не може оформити свої спадкові права на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Тому встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У частині першій статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

З аналізу вищевикладеного убачається, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення прав заявника на спадкове майно, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Згідно з копією документу «Порядок денний від 18.12.2024», за результатом розгляду заяви про видачу дублікату свідоцтва про право власності від 10.12.2024, поданою ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано всіх необхідних документів, передбачених у п. 2.4 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2021 №1788 для отримання дублікату свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 ; крім того, у свідоцтві про право власності від 08.01.1982 №1955 зазначено, що 1/2 частка будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , однак у свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_2 .

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності від 08.01.1982 на 1/2 домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , яке видано « ОСОБА_2 », підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги те, що невідповідність у написанні ім`я спадкодавця ОСОБА_2 у правовстановлюючому документі Свідоцтві №1955 про право приватної власності на будівлі від 08.01.1982 перешкоджає реалізації заявником ОСОБА_1 права на отримання спадщини, а також, зважаючи на те, що в іншому порядку встановити факт належності документа на даний час є неможливим, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи, підтвердженими доказами, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на будівлі від 08.01.1982.

Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Керуючись статтями 13, 89, 95, 211, 247, 258, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Вінницька міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 Свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності від 08.01.1982 на 1/2 будинковолодіння у АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа Вінницька міська рада, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, Вінницького району Вінницької області.

Дата складення повного судового рішення 22.05.2025.

СУДДЯ