Справа № 212/4530/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ (далі ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ) звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача та в обгрунтування позовних вимог зазначили, що 12 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Лінеура Україна (далі ТОВ Лінеура Україна) та відповідачем укладено кредитний договір № 2020619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.1.2 кредитного договору № 1 товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3000 грн., дата надання кредиту 12 червня 2021 року, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19 лютого 2022 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9840 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн., простроченої заборгованості за процентами - 6840 грн. 24 грудня 2021 року між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ укладено договір факторингу № 02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ Лінеура Україна відступило ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу № 02-24122001 ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ набуло права грошової вимоги до відповідача. Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 2020619 від 12 червня 2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 9840 грн. та судові витрати

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ задоволено.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року скасоване заочне рішення у справі з призначенням судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що позивач, не будучи первинним кредитором, обгрунтовує свої вимоги, тим що 12 червня 2021 року між первісним кредитором ТОВ Лінеура Україна, правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2020619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, при цьому електронний підпис безпосередньо позичальника ТОВ ФК Авіра Груп на договорі - відсутній, а замість нього міститься печатка та підпис як для договору у паперовій формі, що суперечить змісту позовної заяви. Відповідач заперечує зазначений доказ без надання оригіналу електронного доказу, як такий, що є суперечливим. За кредитним договором, сума кредиту складає 3 000 грн., строк кредиту - 30 днів, до 12 липня 2021 року, загальна вартість кредиту складає 3 855 грн., та складається з 3000 грн. - тіла кредиту та 855 грн. - відсотків. Інші домовленості щодо іншої сукупної вартості кредиту позивачем не надані, матеріали справи таких домовленостей відповідача з первісним кредитором ТОВ Лінеура Україна - не містять. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 9 840 грн., яка складається з: 3000 грн. - тіла кредиту, 6 840 грн. - залишку по відсотках, при чому у даному витягу також зазначено дата закінчення договору 12 липня 2021 року, а сума не відповідає умовам укладеного договору щодо вартості кредиту. Аналогічна сума вказана у виписці з особового рахунку за кредитним договором. Доданий лист ТОВ Універсальні платіжні рішення від 30 листопада 2023 року виданий на підставі укладеного договору про переказ коштів №ФК-19/03-21 від 12 березня 2019 року жодним чином не дає встановити та ідентифікувати осіб переказу, жодних доказів та копій зазначеного договору, перерахування коштів на його виконання, актів виконаних робіт (наданих послуг) матеріали справи не містять. Згідно долученої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 22 червня 2023 року розмір заборгованості за простроченими процентами складає 6 840 грн., що свідчить про те, що частина процентів за користування кредитом були нараховані поза межами строку дії договору, а тому право нараховувати проценти за користування кредитом припинилося 21 липня 2021 року і нарахування процентів за користування кредитом починаючи з 22 липня 2021 року у загальному розмірі 5 985 грн. є безпідставним та не породжує у відповідача обов`язку сплачувати ці кошти. Крім того, виписка з особового рахунку за кредитним договором надана позивачем не містить фінансово-математичних розрахунків, з яких би вбачалося в які періоди виникла заборгованість вказана позивачем і коли у нього появилася заборгованість за тілом кредиту, відсотках та за які саме послуги (комісію) він повинен був сплачувати кошти. Інші будь-які підтверджуючі документи в матеріалах справи відсутні, в тому числі первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, касові документи, меморіальні ордери тощо, визначені ЗУ «Про бухгалтерський облік» та Постановою правління НБУ від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України». Також, позивачем не надано та не доведено належними та допустимими доказами здійснення переходу права вимоги за кредитним договором № 2020619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 червня 2021 року від ТОВ Лінеура Україна до ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ: не відображено одиничну ціна та ціну відступлення права вимоги за договором факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договором - оплати за відступлення права вимоги по договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року. Також, відповідач не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, оскільки спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач не виявив бажання брати участь у судових засіданнях. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, співмірний розмір витрат на професійну правничу допомогу є 1000,00 грн. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від представника ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що 12 червня 2021 року ОСОБА_1 укладаючи кредитний договір № 2020619 з ТОВ Лінеура Україна погодився на умови визначені цим договором, зокрема, щодо автопролонгації, яка визначена п.4.2.1, 4.2.5 кредитного договору. Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Таким чином, позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необгрунтованим. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку ( НОМЕР_1 ), реквізити якої були надані самим позичальником і факт зарахування коштів підтверджується інформаційною довідкою від 30 листопада 2023 року Вих. №3219, яка була долучена разом з позовною заявою і знаходиться в матеріалах справи. 24 грудня 2021 року між ТОВ Лінеура Україна та позивачем укладено договір факторингу № 02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ Лінеура Україна відступило ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників і відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ набуло права грошової вимоги до відповідача. Саме цим ТОВ Лінеура Україна гарантує, що йому належить право вимоги по всім Кредитним договорам переуступлених до ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ, в тому числі по Кредитному договору № 2020619 від 12 червня 2021 року. Представником позивача до позовної заяви, було долучено належним чином засвідчений Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року, який оформлений у відповідності до ч.1, 2 ст 95 ЦПК України та підпункту 12 пункту 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року за №1000/5. Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ Лінеура Україна до ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ відносно ОСОБА_1 , а твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Враховуючи викладене, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Від відповідача надійшла відповідь на відзив, у якому вказав, що додані позивачем докази, а саме реєстр боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року, підлягаєповерненню позивачу без долучення до матеріалів справи. Позивач звернувся до суду 01 травня 2024 року з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2020619 від 12 червня 2021 року, при цьому позовна заява не містить жодної інформації про неможливість подання доказів чи про їх перебування у інших осіб. Жодних клопотань позивачем не було заявлено. 02 травня 2025 року позивачем долучено до відповіді на відзив на позовну заяву розширений витяг Реєстру боржників до Договору факторингу № 02- 24122001 від 24 грудня 2021 року, що на думку відповідача є зловживанням процесуальним правом та даний доказ не підлягає долучення до матеріалів справи у якості доказу та має бути повернутий позивачу, як такий що поданий поза межам процесуального строку та без обґрунтованого клопотання про поновлення строку на його подання. ТОВ КЕШ ТУ ГОУ із клопотанням про поновлення пропущеного строку подання доказів не звертався. Враховуючи викладене, просить не приймати до розгляду доказ - розширений витяг Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року та повернути позивачу, відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від представника ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ надійшли додаткові пояснення, у яких вказано, що докази були подані позивачем з метою спростування заперечень відповідача, викладених у відзиві, а отже не могли бути подані разом з позовною заявою, оскільки на момент пред`явлення позову позивачу була невідома позиція відповідача по даній справі, а загальний об`єм наявних у позивача документів, що можуть додатково підтвердити фактичні обставини справи є занадто великим й подання їх усіх до суду не сприяло би ефективному та своєчасному розгляду справи. Позивачем не порушено строку подання доказів при наданні додаткових доказів до відповіді на відзив, оскільки право позивача надання доказів при подачі відповіді на відзив передбачено ч.3 ст.179 ЦПК України, ч.4,5 ст.178 ЦПК України.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 червня 2021 року між ТОВ Лінеура Україна та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619, який підписано електронним підписом відповідача (а.с.10-16).

Відповідно до умов договору, на умовах встановлених договором товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту складає 3000 грн. (пункт 1.2).

Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п.1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору визначено тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить: знижена процентна ставка становить 0,95 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.3 цього договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана у графіку платежів; стандартна процентна ставка складає 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.3 цього договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в п.п.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, в межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до п.4.2 договору.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 2013,43 % річних; за стандартною ставкою 24079,41 % річних (п.1.5 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 3855 грн.; за стандартною ставкою 4710 грн. (п.1.6 договору).

Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_2 (п.2.1 договору).

Сторонами погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619 від 12 червня 2021 року, у якому вказано: дату видачі кредиту/дату платежу, чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором/погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту (а.с.17).

Також, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказано: основні умови кредитування з урахуванням побажань клієнта: тип кредиту кредит, сума кредиту (ліміт) 3000 грн., строк кредитування 30, мета отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту: знижена процентна ставка (застосовується у межах строку кредитування (+3дні) якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості) 346,75 % річних (0,95 % в день), стандартна процентна ставка (застосовується якщо у межах строку кредитування (+3дні) споживач не здійснить повне погашення кредитної заборгованості) 693,50 % річних (1,90 % в день), загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 855 грн., загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 1710 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою 3855 грн., орієнтовна загальна вартість за стандартною процентною ставкою 4710 грн., реальна річна процентна ставка за зниженою процентною ставкою 2013,43 %, реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою 24079,41 %; порядок повернення кредиту, тощо (а.с.23-24).

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ Лінеура Україна, з ОСОБА_1 укладено договір № 2020619 від 12 червня 2021 року і договір ідентифікований ТОВ Лінеура Україна (акцепт договору позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Р390) (а.с.39).

Згідно довідки ТОВ Універсальні платіжні рішення ТОВ УПР Вих. № 3219 від 30 листопада 2023 року, ТОВ Універсальні платіжні рішення надає послуги з переказу коштів в національні валюті без відкриття рахунків та операція з перерахування коштів на банківську картку є успішною та кошти по ній відправлено за відповідним призначенням: 12 червня 2021 року на суму 3000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 (а.с.26).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача щодо недоведеності обставин укладання кредитного договору та надання йому кредитних коштів, оскільки позивачем підтверджено належними доказами, які суд вважає достовірними та достатніми у своїй сукупності, факт укладання між ТОВ Лінеура Україна та відповідачем електронного кредитного договору, у якому відповідачем вказані всі персональні дані як то дані паспорту, адресу місця реєстрації, а також підписано електронним одноразовим ідентифікатором 12.06.2021 року о 21:06:17. При цьому, позивачем також доведено факт зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідача із відповідним номером, який ним особисто вказаний у кредитному договорі.

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, або факту оскарження вказаного кредитного договору, чи відсутності у відповідача банківської картки з відповідним номером, відповідачем до суду не надано.

Оцінюючи заперечення відповідача в частині безпідставного нарахування відсотків поза межами строку кредитування, суд також вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619 від 12 червня 2021 року у загальному розмірі 9840 грн., з яких: 3000 грн. сума кредиту, 6840 грн. сума процентів за користування кредитом (а.с.7).

За абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд враховує, що відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року, у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року, у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до п.1.3 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.

Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є Додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619 від 12 червня 2021 року, остання дата платежу 12 липня 2021 року.

Разом із тим, відповідно до п.4.2.1-4.2.3, 4.2.5 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей договір дає згоду на його автопролонгацію продовження договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, 4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів. Сторони погодили, що за користування кредитом у період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору за стандартною процентною ставкою відповідно до п.1.5.1 договору. При застосуванні автопролонгації, знижка надана клієнту в рамках програми лояльності анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процентна ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відображаються в Особистому кабінеті. Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

На виконання вказаних умов договору, заборгованість за відсотками відповідачу нараховано за період з 12.06.2021 року по 10.10.2021 року, що не перевищує обумовлений сторонами максимальний 120-ти денний строк користування кредитними коштами з урахуванням автопролонгацій.

Згідно п.1.4.1 кредитного договору, стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору.

Згідно п.1.4.2 Договору, знижена процентна ставка становить 0,95%.

При цьому, відповідачу з 12.06.2021 року по 11.07.2021 року застосовано знижену відсоткову ставку 0,95% від суми заборгованості протягом перших 30 днів користування кредитними кошами, як це передбачено умовами договору, а в подальшому до 10.10.2021 року застосовано стандартну проценту ставку в розмірі 1,90%, що також відповідає умовам договору.

Таким чином, судом встановлено і відповідачем не спростовано, що ОСОБА_1 не було виконані умови кредитного договору для застосування зниженої процетної ставки, передбачені п. 1.4.2 договору, а також умови щодо сплати заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом у строк до 12 липня 2021 року, у зв`язку із чим відбулась автопролонгації договору відповідно до п.4.2 договору, загальна кількість якої не перевищує 120 календарних днів (включаючи період, визначений п.1.3 договору), тому первісним кредитором правомірно нараховано відсотки за користування кредитом за стандартною процентною ставкою та які становлять 6840 грн., виходячи з розрахунку: 3000 грн. (залишок тіла кредиту) * 1,90 % (стандартна відсоткова ставка) * 120 днів (строк кредитування з урахуванням автопролонгації).

Суд також відхиляє посилання відповідача на необхідність залишення без розгляду поданого позивачем як доказу розрахунку заборгованості, який не був поданий разом із позовною заявою, оскільки вказаний документ долучений позивачем з метою спростування заперечень відповідача, про які він дізнався із відзиву на позовну заяву, що не суперечить вимогам ч.3 ст.179 ЦПК України у її взаємозв`язку із п.1 ч.5 ст.178 ЦПК України.

При цьому, відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також належного виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, перевіривши наведений розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, суд вважає його обґрунтованим та таким, що виконаний з дотриманням умов кредитного договору, а отже загальний розмір заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619 від 12 червня 2021 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 12 червня 2021 року по 10 жовтня 2021 року складає 9840 грн, які складаються з 3000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6840 грн. заборгованості за відсотками.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2020619 від 12 червня 2021 року, укладеним між ТОВ Лінеура Україна та ОСОБА_1 суд виходить з наступних досліджених доказів, що надані позивачем.

24 грудня 2021 року між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ укладено договір факторингу № 02-24122001 у відповідності до умов якого ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ передає грошові кошти в розпорядження ТОВ Лінеура Україна (ціна продажу) за плату, а ТОВ Лінеура Україна відступає ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (а.с.33-36).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року ТОВ ФК Кеш ТУ ГОУ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9840 грн., з яких: 3000 грн. залишок по тілу кредиту, 6840 грн. залишок по відсотках (а.с.9).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором Вих. № б/н від 10 січня 2022 року, яка залишена відповідачем без відповідного реагування (а.с.27).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що ТОВ Лінеура Україна відступило ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань (включаючи проценти, пеню та інші платежі) за кредитним договором № 2020619 від 12 червня 2021 року.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з чим слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2020619 від 12 червня 2021 року у загальному розмірі 9840 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 29 грудня 2023 року, укладеного з адвокатом Пархомчук С.В.; рахунок, згідно якого адвокатом Пархомчук С.В. надано правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, вартістю 10500 грн.; платіжну інструкцію № 31464 від 20 травня 2024 року про сплату позивачем на користь адвоката грошових коштів у сумі 10500 грн. (а.с.37-38, 58-59).

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 року у cправі № 910/2158/23.

Таким чином, оцінюючи обставини справи, ціну позову в розмірі 9840 грн., розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, незначну складність справи, виходячи з критеріїв виправданості, розумності та співмірності розміру заявлених витрат в сумі 10500 грн. із ціною позову та складністю справи, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 6 000 грн., які будуть відповідати критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 22422,40 грн., які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС Електронний суд, а всього судові витрати на загальну суму 8422,40 грн. (6000 грн. + 2422,40 грн.).

Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2020619 від 12 червня 2021 року у загальному розмірі 9840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ судові витрати по справі у загальному розмірі 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ, , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 19 травня 2025 року.

Суддя: М.Д. Власенко