Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
26.05.2025
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

26 травня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого-судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши заяву адвоката Максимова Романа Ігоровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство Нечитайленка Івана Івановича про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Максимов Р.І. в інтересах позивачки звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, без заборони володіти та користуватися земельною ділянкою посилаючись на те, що ОСОБА_2 09.12.2016 року набув в порядку спадкування право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236 площею 5,6783 (га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2023 року у справі №211/4853/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини, зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2023 року у справі №211/4853/21 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісяця, на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття на користь матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 02.08.2021 року.

У зв`язку з несплатою аліментних зобов`язань під час розгляду справи, на момент набрання законної сили рішенням про стягнення аліментів відповідач мав заборгованість 330000 грн.

15.06.2023 року відповідач ознайомився з матеріалами справи, тобто знав про винесення апеляційного інстанцією рішення, яке набрало законної сили 17.05.2023 року.

30.06.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до виконавчої служби.

05.07.2023 року Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у м. Кривому

Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №72164307 з виконання виконавчого листа у справі №211/4853/21 виданого 17.05.2023 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу.

10.07.2023 року з метою ухилення від виконання судового рішення та убезпечення земельної ділянки від арешту та подальшого продажу на торгах виконавчою службою відповідач ОСОБА_2 подарував земельну ділянку своїй сестрі - відповідачу ОСОБА_3

11.07.2023 року Довгинцівським відділом державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №72164307, під який спірна земельна ділянка вже не потрапила, у зв`язку з вибуттям з власності боржника за день до арешту його майна.

Укладаючи договір дарування №1961 від 10.07.2023 року за яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 , відповідач знав про судове рішення про стягнення з нього боргу на користь позивача, тому міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на земельну ділянку, а отже оспорюваний правочин є фіктивними, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним, а рішення про державну реєстрацію права власності скасуванню, про що до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області подано позовну заяву.

Так, оскільки, укладаючи спірний договір відповідачі використали спірний договір для уникнення сплати боргу відповідачем про стягнення аліментів, що набрало законної сили, тобто зазначений договір не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачі дізнавшись про подання позову про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію, з метою унеможливлення виконання рішення суду, яке може бути прийняте, здійснить подальше відчуження земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0236, що ускладнить виконання рішення суду та викличе необхідність в пред`явлені нового позову до нового власника, а сам позов втратить свою актуальність та буде потребувати від позивача вжиття додаткових зусиль з метою захисту своїх прав.

Як встановлено, за договором дарування №1961 від 10.07.2023 року ОСОБА_2 , з метою ухилення від виконання судового рішення, подарував ОСОБА_5 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236 площею 5,6783 (га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.

Отже, вжиття такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, убезпечить від подальшого відчуження вказаного майна, та належним чином забезпечить виконання рішення суду в подальшому.

Однак, вжиття такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, буде співмірним з заявленими вимогами, унеможливить зловживання забезпеченням позову, оскільки, відповідач не буде позбавлений можливості володіти та користуватися майном, а лише буде обмежений у передачі його у власність третім особам, тобто таким видом забезпечення позову будь-які збитки відповідачу не будуть завданні, а тому пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову не надаються.

Вважав, що з метою забезпечення позову необхідно накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, без заборони володіти та користуватися земельною ділянкою.

Дослідивши цивільну справу, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

В розумінні ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України перераховано види забезпечення позову.

У п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Подана представником позивача заява про забезпечення позову відповідає положенням ст. 151 ЦПК України.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість, яких надано Верховною Радою України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та заявлений представником позивача захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову (накладення арешту на земельну ділянку та заборони укладення угод щодо цього майна) підставою для його застосування є визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки подальша реєстрація права власності та інших речових прав на спірну земельну ділянку, може утруднити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача без додаткового звернення до суду щодо скасування прийнятих державними реєстраторами рішень.

Враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0236 до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Суд не вбачає підстав для застосування стосовно позивачів зустрічного забезпечення позову (ст.154 ЦПК України), оскільки відсутні підстави такого забезпечення.

Враховуючи вмотивоване, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 149, 150, 151, 152, 153, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Максимова Романа Ігоровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство Нечитайленка Івана Івановича про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити у повному обсязі.

Забезпечити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство Нечитайленка Івана Івановича про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0236, яка розташована на території Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належить ОСОБА_3 - до набрання законної сили рішенням суду;

- заборони органам та посадовим особам, укладати угоди стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0236, а також проводити реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0236, без заборони володіти та користуватися земельною ділянкою - до набрання законної сили рішенням суду;

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ст. 382 КК України).

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали негайно після постановлення направити учасникам поштою, в разі наявності електронних адрес на електрону пошту.

Роз`яснити учасникам справи положення ч. 1 ст. 158 ЦПК України, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: