Справа № 755/7056/24
Провадження №2/755/57/25
"03" квітня 2025 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.,
за участі секретаря судового засідання - Грищенко С.В.,
учасники справи:
представник позивача - ОСОБА_1 ,
представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Карпенко І.Б.,
третя особа - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
23.04.2024 року Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 цілком свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їхніми потребами. У зв`язку з цим, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були поставлені на облік Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації як діти, які опинились у складних життєвих обставинах. Діти не мають реєстрації місця проживання.
Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належним чином були запрошені на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, однак не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надали. Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей.
23.04.2024 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позову заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
30.04.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва вказану цивільну справу № 755/7056/24 (провадження № 2/755/4762/24) передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у порядку загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання, учасникам справи роз`яснено право подання заяв по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16.07.2024 року цивільна справа за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.
12.09.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа, яка передана в провадження судді Коваленко І.В. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16.10.2024 року прийнято цивільну справу за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, до свого провадження. Продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено підготовче судове засідання на «28» листопада 2024 року на 10:00 годину.
28.11.2024 року з метою непорушення процесуальних прав учасників процесу, від яких відсутні відомості про вручення їм примірника копії позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження, підготовче засідання відкладено до 22.01.2025 року.
Під час підготовчого провадження відзив чи заперечення на позов відповідачами не подані.
22.01.2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті на 03 березня 2025 року на 10 год. 00 хв.
У судове засідання викликано учасників справи, третю особу, а також свідків: ОСОБА_9 , а також неповнолітню ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 .
03.03.2025 року, у зв`язку з першою неявкою відповідачів у судове засідання для розгляду справи по суті, про яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, судове засідання відкладено до 02 квітня 2025 року на 10 год. 30 хв.
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла 16-річного віку, у судовому засіданні в порядку ст.171 СК України пояснила, що приблизно з 2019 року вона разом із матір`ю, сестричкою та братиком проживали в одній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 . Цю кімнату мати орендувала. До школи її матір не влаштовувала, хоча вона увесь час про це її просила. Скільки себе пам`ятає, вони увесь час змінювали місце проживання. Мати примушувала сидіти її з молодшими сестричкою та братиком вдома. Мати могла піти з дому і повернутись через три доби, а в цей час вони могли сидіти вдома без їжі, і щоб бути ситими пили звичайну воду з під крану. За її відсутності вона вимушена була готувати всім їжу собі. Однак, їжа у них була не завжди, зазвичай її не було. Часто продукти харчування привозив рідний батько її братика ОСОБА_10 - ОСОБА_9 . До помешкання ніколи не могли зайти працівники соціальних служб, тому що мати забороняла їй відчиняти їм вхідні двері. До медичних закладів мати її з братом та сестрою не водила. У її присутності мати малювала на столі білим порошком полоси, над ними нахиляла голову і сильно нюхала, наразі вона вже розуміє, що це мати вживала наркотики. Після чого мати ставала рухливіше. Потім її стан погіршувався, вона починала кричати на молодших дітей, а її била шнурком з-під зарядки від мобільного телефону, рукою по животу. Від того вона плакала, але її дуже боялася. Мобільного телефону не мала, тому звернутися за сторонньою допомогою не могла. Також мати разом із господарем квартири ОСОБА_53 постійно вживали спиртні напої. Матір виводила її на вулицю та примушувала просити у сторонніх осіб гроші. Коли хтось їй давав гроші мати одразу у неї їх забирала. Господар квартири завжди був злий та п`яний. У нього вони їжу не просили. Після початку війни мати вивезла їх до Польщі, де через відсутність наркотиків, мати почала зловживати спиртними напоями, вела такий же спосіб життя, як і в Києві. Спочатку мати влаштувалась на роботу в якійсь офіс мити підлогу, але згодом на роботу ходити довелось їй, бо мати запивала, а грошей не було. Тоді їх вигнали з Польщі за погану поведінку мами, і вони повернулись до Києва. 05.09.2022 року приблизно о 16.00 годині до них приїхав ОСОБА_11 (біологічний батько ОСОБА_10 ) разом із другом. Він хотів забрати до себе ОСОБА_10 в Чернігівську область, де він проживає, щоб влаштувати його до школи. Вона попросила, щоб ОСОБА_12 забрав їх з квартири від матері разом із молодшою сестричкою ОСОБА_13 , тому що більше не хотіла проживати разом із нею. Він погодився. Вони із ним разом вийшли з квартири. У подальшому працівники поліції Деснянського УП ГУНП України в м. Києві склали акт і її разом із ОСОБА_13 відвезли їх до лікарні. Просила позбавити матір батьківських прав щодо неї.
Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг 11-річного віку, у судовому засіданні в порядку ст.171 СК України пояснив, що наразі він проживає в селі з бабусею та дідусем, які є батьками його тата ОСОБА_9 . Тато до нього приїжджає на 2-3 дні кожного місяця. З бабусею йому найкраще. Про маму пам`ятає те, що вона приводила додому різних чоловіків, змушувала з ними спілкуватися, а сама в цей час крала їхні гаманці. Памятає, як мати била їх зарадним пристроєм від телефону, кабелем, пила пиво, коньяк, нюхала якийсь порошок, ще якісь уколи робила. Чому вона не водила їх до школи, він не знає. Мати їх зачиняла на замок. Коли приїхав одного разу до нього його тато, то він забрав їх: його та його сестер ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Сказав , що пам`ятає, що ОСОБА_16 народила його, але те, що вона робила і робить, таке не пробачається. Просив матері його не віддавати.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 . Із ОСОБА_6 шлюб не укладав. ОСОБА_10 проживав в с. Волосківці, куди приїздила ОСОБА_6 та забирала дитину. На початку війни вона зателефонувала та стала вимагати привезти ОСОБА_10 докордону, щоб вона мала можливість вивезти дітей до Польщі. ОСОБА_6 18.08.2022 року разом із дітьми повернулася в Україну. Дітей вона в м. Києві на навчання не влаштовувала. Не дозволяла ОСОБА_10 повертатися в с.Волосківці. ІНФОРМАЦІЯ_4 він зателефонував ОСОБА_17 , щоб привітати її з днем народження, повідомив, що приїде в гості до них разом із своїм другом. Коли приїхали до них, в квартирі були всі діти та господар квартири ОСОБА_18 . Матері у помешканні не було. ОСОБА_17 попросила вивезти її та ОСОБА_13 з ОСОБА_10 з квартири. Вона забрала їх свідоцтва про народження. Всі діти разом із ними вийшли на вулицю. ОСОБА_6 у той день він не бачив. Діти розповіли, що вона їх била. ОСОБА_10 розповів, що мати заставляла їх просити у перехожих гроші, їжі зазвичай у них не було. Вони йому розповідали, що ОСОБА_6 постійно залишала ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на ОСОБА_17 , яка ніде не навчалась та постійно була з ними вдома. ОСОБА_10 дуже просив не залишати його з матір`ю. 06.04.2023 року Подільським районним судом міста Києва ухвалене заочне рішення, яким його визнано батьком дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, внести зміни до актового запису про народження своєї дитини йому не вдалось, оскільки в органах реєстрації актів цивільного стану йому повідомили, що такі зміни вже відбулись на підставі заяви іншого чоловіка, яким в подальшому, як він з`ясував, виявився ОСОБА_8 .
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Карпенко І.Б. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Додатково пояснила суду, що ОСОБА_20 є її та її чоловіка рідним та єдиним онуком, проживає разом із ними з 2015 року у селі Волосківці. За її заявою ОСОБА_10 був влаштований до них в родину. Онук відвідував дитячий садочок, зараз навчається у Волосківської гімназії. Мати дитини ОСОБА_6 не зацікавлена у тому, щоб ОСОБА_10 навчався. Вона постійно намагалася його від них забрати, перешкоджаючи дитині таким чином відвідувати навчальний заклад. ОСОБА_6 агресивна, психічно неурівноважена, зловживає алкоголем та наркотиками. Вона б`є своїх дітей, веде аморальний спосіб життя, ніколи ніде не працювала. Завжди була проти того, щоб її син ОСОБА_9 встановив своє батьківство стосовно ОСОБА_10 , всіляко цьому перешкоджала. Не погоджувалася на проведення експертизи. Сину з цієї підстави суд повертав позовні заяви. ОСОБА_2 вказувала на те, що ОСОБА_6 від 27.10. 2017 року надавала їй письмовий обов`язок, в якому зазначала, що вона згодна на проживання у неї ОСОБА_4 та у найближчий час обіцяла влаштуватися на роботу, орендувати житло та забрати ОСОБА_10 для сумісного проживання. Проте, одного разу, ОСОБА_6 приїхала до неї додому з якимись чоловіками, які були одягнуті в балаклави, один з них вдарив її в голову, від удару в неї запаморочилось в голові, вона впала, після чого вона виявила, що ОСОБА_6 забрала її онука. 30.08.2020 ОСОБА_6 надавала письмову згоду на проживання сина ОСОБА_10 в родині біологічного батька ОСОБА_9 . Всі ці 11 років, оскільки ОСОБА_6 не мала постійного місця проживання, часто змінювала адреси, то їм доводилося прикладати багато зусиль, щоб не втратити зв`язок з дитиною та й саму дитину, яка є її єдиним онуком, за кращу долю якого вони борються.
Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Положеннями ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Станом на час розгляду справи згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру (№562380 від 25.04.2024 р) відповідачка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак 17.05.2016 року знята з реєстрації.
Згідно відповіді з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, відповідач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований з 20.07.2004 року по 19.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 .
На вказані адреси, як на останні відомі місця реєстрації фізичних осіб - відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , судом надсилались рекомендовані повідомлення про судовий розгляд разом з ухвалою про відкриття провадження та примирником позовної заяви з додатками, однак відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, відзив на позов не подали, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судові повістки, що направлялися на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру (№562390 від 25.04.2024 р) відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 11.03.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . На вказану адресу відповідачу ОСОБА_7 судом надсилались рекомендовані повідомлення про судовий розгляд разом з ухвалою про відкриття провадження та примирником позовної заяви з додатками, відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судові повістки, що направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Інформація про розгляд справи розміщувалась на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.
Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи викладене та позицію представника позивача, у судовому засіданні встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому сторонам надана можливість представити свою позицію по справі під час судового провадження за умов, які не ставлять їх в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною, що в свою чергу відповідає розумному балансу їх інтересів та дотриманню розумних строків розгляду справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третю особу ОСОБА_2 , з`ясувавши фактичні обставини справи, допитавши свідків ОСОБА_9 , неповнолітню ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших.
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Регулювання сімейних відносин здійснюється Сімейним кодексом України з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. (стаття 1 Сімейного кодексу України)
Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. (стаття 3 Сімейного кодексу України.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. (ч. 1 ст.121 Сімейного кодексу України).
Судом встановлено, що відповідач по справі громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є матір`ю дітей: неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Походження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , підтверджується актовим записом про народження №574, складеним 17.12.2023 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що 25.04.2023 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повторно видано свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.56-63 т.1).
Походження малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , підтверджується актовим записом про народження №1031, складеним 03.05.2019 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що 20.04.2023 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повторно видано свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 (а.с.64-70 т.1).
Щодо походження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батьків судом встановлено наступне.
У подальшому органами державної реєстрації актів цивільного стану вносились зміни до актових записів про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наступного.
Щодо внесених змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом встановлено наступне.
Так, 22.02.2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстровано шлюб, про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис від 22.02.2023 року № 313.
09.03.2023 року, на підставі заяви ОСОБА_8 про визнання батьківства №28/33.4-37 від 22.02.2023 року, та відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України, Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: у відомостях про дитину: по батькові « ОСОБА_25 » змінено на « ОСОБА_26 »; у відомостях про батька: прізвище « ОСОБА_22 » змінено на « ОСОБА_27 », ім`я « ОСОБА_28 » на « ОСОБА_29 », по батькові « ОСОБА_30 » на « ОСОБА_31 », дата народження з «інформація відсутня» змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », РНОКПП з «інформація відсутня» змінено на « НОМЕР_4 »; місце проживання з «інформація відсутня» змінено на « АДРЕСА_3 ». У відомостях про підстави державної реєстрації народження з «Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я)» змінено на «Відповідно до статті 126 Сімейного Кодексу України» (а.с.59-60 т.1)
Вказаним рішенням визнано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Мурманськ, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 , батьком дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - м. Київ.
Як встановлено судом в мотивувальній частині заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 06.04.2023 року: «з лютого 2012 року сторони почали проживати разом і вести спільне господарство, жили сімейним життям без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_11 відповідач в м. Києві народила сина ОСОБА_19 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 18.10.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Прізвище дитини записано - ОСОБА_22 , по-батькові - ОСОБА_25 . У графі «батько» вказано - ОСОБА_34 .
Згідно Витягу з реєстру територіальної Менської громади від 21.10.2022 року ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
На даний час малолітній ОСОБА_19 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджується: ...-довідками виконкому Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, відповідно до яких ОСОБА_6 , 07.12.2013 року проживає з 20.05.2015 року без реєстрації в сім`ї батька дитини ОСОБА_9 в АДРЕСА_5 разом з дідусем - ОСОБА_35 та бабусею ОСОБА_2 …-довідками №26 від 16.11.2020 року, №6 від 17.01.2022 року, №105 від 19.09.2022 року, згідно яких ОСОБА_19 , 07.12.2013 року є учнем Волосківської гімназії Менської міської ради.
До матеріалів справи долучена письмова заява відповідача - ОСОБА_6 , якою вона відповідно до ст. 151 СК України дала згоду на тимчасове проживання ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ї його біологічного батька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом з біологічною бабусею - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Крім того, до матеріалів справи долучене письмове зобов`язання, підписане ОСОБА_6 , згідно з яким вона передала свого сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тимчасове проживання бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та зобов`язалась найближчим часом орендувати житло, влаштуватись на роботу та забрати дитину.
Звідси слідує висновок, що відповідач визнавала факт батьківства позивача, про що свідчить вказана письмова заява, достовірність якої відповідач не оспорює.
Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Менській районній державній адміністрації №16 від 04.03.2016 року визнано за доцільне тимчасове проживання малолітньої дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , до вступу в законну силу рішення суду по визнанню факту батьківства її сином - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно Висновку генотипоскопічного дослідження за №36203 від 19.10.2022 року встановлено, що вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_19 в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає. 99,999994 %.»

За нормою ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається зі змісту заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 06.04.2023 року, ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом про визнання свого батьківства щодо ОСОБА_19 - ІНФОРМАЦІЯ_13 , тобто ще до реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка відбулась 22.02.2023 року, та до подання ОСОБА_8 заяви про визнання батьківства №28/33.4-37 від 22.02.2023 року щодо ОСОБА_19 .

25.04.2023 року на запит Служби Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано повторне свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (актовий запис від 17.12.2013 №574) в якому зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_6 . (а.с.56 т.1)

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_9 пояснив суду, що він, з метою виконання заочного рішенняПодільського районного суду міста Києва від 06.04.2023 року, після набрання ним законної сили, звертався до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення змін до складеного актового запису №574 від 17.12.2013 року про народження дитини - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак працівники відділу державної реєстрації повідомили йому, що вказане рішення суду виконати неможливо, у зв`язку з тим, що 09.03.2023 року до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вже були внесені зміни на підставі заяви ОСОБА_8 про визнання батьківства №28/33.4-37 від 22.02.2023 року.

Таким чином, дата «09.03.2023 року», якою внесені органом державної реєстрації актів цивільного стану зміни до складеного актового запису №574 від 17.12.2013 року про народження дитини - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заяви ОСОБА_8 про визнання батьківства №28/33.4-37 від 22.02.2023 року, передувала даті «ІНФОРМАЦІЯ_15 », якою ухвалено заочне рішення Подільського районного суду міста Києва та подальшій даті набрання ним законної сили.

Щодо внесених змін до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено наступне.

04.03.2023 року, на підставі заяви батька та матері про визнання батьківства від 22.02.2023 року, та відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внесено зміни до актового запису №1031 від 03.2019 року про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у відомостях про дитину: по батькові « ОСОБА_36 » змінено на « ОСОБА_37 »; у відомостях про батька: прізвище « ОСОБА_22 » змінено на « ОСОБА_27 », ім`я « ОСОБА_38 » на « ОСОБА_29 », по батькові « ОСОБА_30 » на « ОСОБА_31 », дата народження з «інформація відсутня» змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », РНОКПП з «інформація відсутня» змінено на « НОМЕР_4 »; місце проживання з «інформація відсутня» змінено на « АДРЕСА_3 ». У відомостях про підстави державної реєстрації народження з «Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (за вказівкою матері)» змінено на «Відповідно до статті 126 Сімейного Кодексу України» (а.с.67-68 т.1)

20.04.2023 року на запит Служби Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано повторне свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (актовий запис від 03.05.2019 №1031) в якому зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_6 .

05.09.2022 року працівниками поліції сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУНП України у м. Києві складено Акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, зі змісту яких вбачається, що на території Деснянського району м. Києва виявлені діти ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , встановлено, що діти проживали із матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим дітей було доставлено та передано до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» (а.с.34-35, 37-38 т.1).

06.09.2022 року КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» письмово повідомило Службу у справах дітей Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про перебування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_39 , залишених без батьківського піклування, у «Київській міській дитячій клінічній лікарні №2» та одночасно просило вирішити питання щодо влаштування дітей та надання дозволу на медичне втручання. (а.с.33, 36 т.1)

08.09.2022 року Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі отриманого від КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» направила Службі у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлення медичного закладу та акти поліції та одночасно просила вирішити питання про подальшу долю дітей, залишених без батьківського піклування, ОСОБА_3 та ОСОБА_39 , та у разі необхідності захистити їх права та інтереси. (а.с.31-32 т.1)

09.09.2022 року до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулась неповнолітня ОСОБА_3 із письмовоюзаявою про позбавлення її матері ОСОБА_6 батьківських прав стосовно неї та її малолітньої сестрички ОСОБА_13 та братика ОСОБА_4 , повідомила, що останній раз відвідувала навчальний заклад у 4 класі; на даний час їй 14 років і вона ніде не навчається; мати примушувала її 3 роки доглядати за молодшим братиком і сестричкою; просила не надавати матері дозвіл на їх відвідування; не надає згоду на виїзд з мамою у будь-яку іншу країну, просить залишити її в Україні, а матір позбавити батьківських прав та влаштувати їх до державного закладу. (а.с.27-30 т.1)

13.09.2022 року головний спеціаліст відділу захисту прав дітей Науменко І.І. звернулась до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із доповідними, в яких, з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважала за доцільне поставити останніх на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. (а.с.24-26 т.1)

Таким чином, на підставі доповідної головного спеціаліста відділу захисту прав дітей Науменко І.І., на виконання постанови КМУ №866 від 24.09.2008 р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини, та відповідно до «Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження», затвердженого постановою КМУ №585 від 01.06.2020, на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають діти, які опинились у складних життєвих обставинах: неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наказом Служби від 08.06.2023 «Про внесення змін» у накази від 13.09.2022 року №9 та від 15.09.2022 року № 10. (а.с.18-19, 22-23 т.1)

Діти не мають адреси зареєстрованого місця постійного проживання.

19.09.2022 року неповнолітня ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 відповідно до акту про факт передачі дитини влаштовані до Центру соціально- психологічної реабілітації Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), розташованого за адресою: місто Київ, вул. Полярна, 7-а (а.с.40-44 т.1).

Малолітній ОСОБА_20 відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Менській районній державній адміністрації від 04.03.2016 року №16 влаштований в сім`ю баби ОСОБА_2 , до вступу в законну силу рішення суду по визнанню факту батьківства її сином ОСОБА_9 . На даний час фактично дитина проживає за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_42 навчається у Волосківській гімназії Менської міської ради, отримує медичну допомогу лікаря у с. Волосківці, відповідно до укладеної декларації. (а.с.142-143 т.1)

Мати дітей - відповідач по справі ОСОБА_6 з 17.05.2016 року не має офіційно зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 , не працює.

Згідно повідомлення Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб від 04.10.2022 3103/42-786 вбачається, що сім`я ОСОБА_6 перебувала під соціальним супроводом в період з 14.07.2020 до 08.09.2020; соціальний супровід було закрито без досягнення результату, за порушення умов договору; 27.09.2022 року спеціалістами Центру було здійснено вихід за місцем проживання сім`ї, двері ніхто не відчинив, для гр. ОСОБА_6 залишено повідомлення в поштовій скриньці; станом на 04.10.2022 на повідомлення ніхто не відреагував. (а.с.132 т.1)

Відповідач по справі ОСОБА_7 , який є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , але у вказаній квартирі ніколи не проживав, його фактичне місцезнаходження встановити не надалося можливим, що підтверджується повідомленням відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції та відповіддю Служби у справах дітей та сім`ї Бучанського району Київської області Ірпінської міської ради. (а.с.133-137 т.1)

Окрім того, згідно відповіді відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху. (а.с.136 т.1)

09.09.2022 року Службою із ОСОБА_6 проводилась профілактична робота, під час якої роз`яснено обов`язки батьків щодо утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей та попереджено про відповідальність у разі невиконання належним чином батьківських обов`язків. (а.с.47-48 т.1)

З наданих 09.09.2022 року ОСОБА_6 письмових пояснень, вбачається що відповідачка ОСОБА_6 офіційно не працює. Має трьох дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_43 . Біологічним батьком ОСОБА_10 є ОСОБА_9 . Пояснила, що раніше проживали в квартирі у ОСОБА_44 за адресою: АДРЕСА_8 , який на той час був її цивільним чоловіком. На початку війни вона разом із дітьми виїхала до Польщі. 19.08.2022 року повернулися до України. 05.09.2022 року ОСОБА_9 приїхав до них, взяв дітей на вулицю погуляти та більше не повернув. Ввечері їй зателефонували з поліції Деснянського району м. Києва та повідомили, що ОСОБА_9 оформлює дітей у лікарню, а потім до притулку. Також додала, що діти не були нею оформлені до школи та садочка, вона ж повернулася до України оформити документи, а потім знову повернутися з ними до Польщі. (а.с.49-50 т.1)

Згідно повідомлення управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.09.2022 року, ОСОБА_6 згідно електронної бази даних станом на 16.09.2022 року на обліку не перебуває допомог не отримує. (а.с.101 т.1)

Відповідно до повідомлення відділу охорони здоров`я Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.11.2022 року, декларацій з лікарями первинної ланки ОСОБА_6 не укладено. (а.с.102 т.1)

21.10.2022 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 184 КУпАП (відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с.89-90 т.1)

16.02.2023 року спеціалістами відділуСлужби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, з метою соціально-побутового захисту прав дітей, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_7 , за результатами якого складено Акт №24 обстеження умов проживання, з якого вбачається, що в однокімнатній квартирі чисто, на підлозі в кімнаті килим, двоспальне ліжко, розкладне крісло на 1 особу; є працюючий холодильник, шафа; дитячі речі відсутні на момент огляду. (а.с.76-77 т.1)

З наданих 16.02.2023 року ОСОБА_6 письмових пояснень, вбачається що з 09.01.2023 року вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_8 . Раніше проживала за адресою: АДРЕСА_1 та з 07.09.2022 року не проживає. Зазначила, що паспорт в неї відсутній, тому дітей у державному закладі не відвідує. Вказувала, що раніше тимчасово була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак ніколи там не проживала та не проживає, лише мала реєстрацію. Її діти не мають реєстрації місця проживання в м. Києві. Батька доньки ОСОБА_45 бачила останній раз приблизно 8-9 років назад. Стосовно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_39 є одинокою матір`ю. (а.с.73-74 т.1)

У наданих 06.03.2023 року письмових поясненнях ОСОБА_6 повідомила, що 22.02.2023 року вона уклала шлюб із ОСОБА_8 , який є військовослужбовцем ЗСУ. Більше ніяких пояснень надавати бажання не виявила. (а.с.75 т.1)

Лише 06.03.2023 року ОСОБА_6 надала паспорт громадянки України ( НОМЕР_8 ) та звернулася із заявою до Служби про надання їй дозволу на відвідування дітей у державному закладі, на що отримала дозвіл.

09.03.2023 року Службою із ОСОБА_8 проводилася профілактична робота, під час якої роз`яснено обов`язки батьків щодо утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей та попереджено про відповідальність у разі невиконання належним чином батьківських обов`язків. ОСОБА_8 під час спілкування проявляв агресію, від підпису у попередженні відмовився. (а.с.98-99 т.1)

09.03.2023 року ОСОБА_8 , згідно наданих письмових пояснень, повідомив, що він є військовослужбовцем ЗСУ військової частини НОМЕР_9 . Уклав шлюб із ОСОБА_6 , яка має трьох дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_39 та ОСОБА_4 . Разом із дружиною вони прийняли рішення щодо усиновлення ним дітей ОСОБА_39 та ОСОБА_4 (а.с.100 т.1)

Згідно довідки, складеної начальником Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Поліщуком О. 27.04.2023 року, вбачається, що до нього на особистий прийом звернувся громадянин ОСОБА_8 , який розповів, що 22.02.2023 року зареєстрував шлюб із громадянкою ОСОБА_6 , з якою проживають за адресою: АДРЕСА_7 , та одночасно зазначив, що після реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 , за її згодою, у відділі РАЦС написав заяву та визнав батьківство стосовно її дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Водночас повідомив, що не є біологічним батьком малолітніх дітей ОСОБА_39 та ОСОБА_4 . (а.с.78 т.1)

08.05.2023 року Центр соціально-психологічної реабілітації дітей повідомив Службу у справахдітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про наступне: « ОСОБА_46 та ОСОБА_47 перебувають у закладі з 19.09.2022 року по теперішній час. На протязі 6 місяців мати ОСОБА_6 долею доньок не цікавилася. Вперше за дозволом на відвідування дітей звернулася до Служби у березні 2023 року. Отримавши дозвіл вона періодично пропускала попередні домовлені візити та неодноразово приходила до закладу в непризначений час. ОСОБА_6 до Центру супроводжував громадянин ОСОБА_8 , якого ОСОБА_6 відрекомендувала, як біологічного батька ОСОБА_46 та ОСОБА_48 . Зі слів дітей вони вперше бачили цього чоловіка і не хотіли з ним спілкуватися. Під час візитів ОСОБА_6 психологічно тиснула на доньок, вимагаючи відмовитися від раніше написаних пояснень про жахливі відношення, залишення у небезпеці. Після даних зустрічей психоемоційний стан дітей значно погіршувався. Спостерігалися тривожність, страх, невротичні прояви.» Зважаючи на викладені обставини, Центр звернувся до Служби із листом, в якому зазначив, що подальші візити ОСОБА_6 є недоцільними. Водночас повідомили Службу, що відвідування ОСОБА_8 дітей ОСОБА_47 та ОСОБА_46 не є доречним, так як діти проти спілкування. (а.с.80-81 т.1)

03.05.2023 року та 27.03.2024 року Центром соціально-психологічної реабілітації дітей складено психолого-педагогічну характеристики на дітей ОСОБА_47 та ОСОБА_46 , в якій зазначено, що ОСОБА_17 не виявляла бажання спілкуватися з мамою та повертатися до неї. Дитина уникає розмов про матір або згадує, як мати відносилася до дітей, коли усі були разом: била по губам; надовго залишала усіх трьох дітей без нагляду; не оформлювала старших дітей у школу; вживала наркотичні речовини та алкоголь. ОСОБА_49 проговорювала психологу та вихователям, що бачити матір не бажає та хоче залишатися у Центрі соціально-психологічної реабілітації, навчатися надалі та поступати до інституту. Дитина часто повторює психологу: «Я знаю, що мати не зміниться», «Я не хочу бути з нею, краще залишуся тут» (мається на увазі ЦСПРД). Матері Службою у справах дітей та сім`ї 09.03.2023 року було надано дозвіл на відвідування дітей. За час відвідування періодично пропускала зустрічі або приходила не у свій час, тим самим перешкоджала проходженню реабілітації іншим вихованцям. Під час зустрічей ОСОБА_50 з матір`ю спілкуватися відмовляється. На запитання ОСОБА_6 майже не відповідає. Після зустрічей плаче, стає тривожною, та уникає спілкування з іншими. У травні 2023 р. ОСОБА_17 взагалі відмовилася бачити матір. Декілька разів ОСОБА_6 приходила до ЦСПРД з чоловіком, який називав себе ОСОБА_51 та стверджував, що він батько дітей. За словами ОСОБА_3 , вона перший раз бачить цього чоловіка, не знає його взагалі, спілкуватися з ним дівчинка категорично не хоче. Під час зустрічі з дітьми ОСОБА_6 використовує маніпулятівні прийоми та намагається психологічно тиснути на Лізу, в деяких ситуаціях психологом було помічені скриті погрози дитині від матері, а саме жінка проговорювала: « ОСОБА_50 , скажеш на суді так, як треба, і я заберу вас усіх додому». Спостерігаючи за емоційний станом ОСОБА_39 , після зустрічей з матір`ю, стало помітно, що психологічний стан дитини погіршується. Дівчинка стала тривожною, погіршилася її поведінка у колективі, спостерігаються невротичні прояви (почала смоктати палець вночі та вдень), проявляються агресивні дії по відношенню до інших дітей ЦСПРД. Все це свідчить про те, що зустрічі з матір`ю негативним чином впливають на малолітню дитину. На цій підставі Центр вважає недоцільним продовжувати відвідування ОСОБА_46 та ОСОБА_47 (а.с.82-83, 86 т.1)

11.05.2023 року Службою дозвіл на відвідування ОСОБА_6 дітей у Центрі був відкликаний. (а.с.79 т.1)

20.06.2023 року Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України поінформовано Службу щодо відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про наступне:

«19.07.2012 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України (крадіжка) до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

16.06.2014 року Білоцерківським міським судом Київської області засуджений за ч.2 ст. 153 КК України (насильницьке задоволення пристрасті неприроднім способом щодо неповнолітньої), до 7 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 19.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва. Загальний строк покарання - 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14.08.2014;

04.02.2016 Бориспільським міським судом Київської області вирок переглянуто. На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано строк перебування під вартою з 20.02.2014 до 14.08.2014. Звільнено 27.08.2021 у зв`язку з відбуттям покарання;

28.04.2023 року Київською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту). 28.04.2023 направлено до суду з обвинувальним актом.» (а.с.116, 119-131 т.1)

На момент розгляду даної справи по суті Печерським районним судом м. Києва по справі №757/19080/23-к стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України справа не розглянута. 25.10.2023 року судом постановлено ухвалу про привід ОСОБА_8 , що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.

10.10.2023 року, згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_17 , отриманого на запит Служби, вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_9 (по стройовій частині) від 13.04.2023 року №75 солдат ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину 03 березня 2023 року. За даним фактом було проведено службове розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_9 (з основної діяльності) від 08.05.2023 року № 759/нод). Враховуючи, що в діях солдата ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України (самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану), військовою частиною військовою частиною НОМЕР_9 були направлені повідомлення та матеріали службового розслідування до територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава, керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, начальнику Східного територіального управління ВСП. (а.с.112-115 т.1)

23.01.2024 року командиром військової частини НОМЕР_9 на запит Служби надано інформацію, відповідно до якої 02.01.2024 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене кримінальне провадження, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України за № 0000002. На підставі вищезазначеного солдата ОСОБА_8 з 02.01.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_9 увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, призупинено строк військової служби. (а.с.117-118 т.1)

15.03.2024 року на запит Служби головою правління ЖБК «Супутник», до якого відноситься будинок за адресою: АДРЕСА_7 , надано довідку-характеристику щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у якій зазначено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає в квартирі АДРЕСА_9 , власником якого є його мати ОСОБА_52 . Будинок обслуговує житлово-будівельний кооператив «Супутник». ОСОБА_8 не зареєстрований за цією адресою, проживає разом із ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_8 познайомився із ОСОБА_6 під час військової Служби у ЗСУ, з якою проживають за вказаною адресою. В цій родині простежується тенденція до конфліктності та нервозності у взаєминах, та відхилення від стандартних стереотипів поведінки. В їх сім часто бувають сварки і вдень, і посеред ночі. На зауваження сусідів не реагують. Неодноразово сусіди викликали поліцію та швидку допомогу, бо були випадки поранень під час сварок, вони не відкривають двері швидкій і поліції. (а.с.200 т.1)

Служба 13.09.2022 року поінформувала Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві про те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочинного правопорушення, передбаченого статтею 166 КК України (злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування). (а.с.106-107 т.1)

Відповідно до інформації Дніпровського УП ГУНП України в місті Києві, матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0002831 від 15.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого статтею 166 КК України. 16.05.2023 року Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві поінформувало, що по даному кримінальному провадженню триває досудове розслідування, проводяться слідчі (процесуальні) дії. (а.с.108 т.1)

Як убачається зі змісту Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 17.04.2024 року (протокол засідання Комісії від 10.04.2024 №4): «До комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло подання служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі Служба) про надання висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час розгляду зазначеного питання Комісією встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Баткьами дітей ОСОБА_39 та ОСОБА_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають за адресою: АДРЕСА_7 . 19.09.2022 року за актом поліції діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), де перебувають на даний час. ОСОБА_20 відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Менській районній державній адміністрації від 04.03.2016 року №16 влаштований в сім`ю баби ОСОБА_2 , з якою він проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_6 . Службою з батьками проводилась профілактична робота, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ознайомлені з обов`язками щодо утримання і виховання дітей та попереджені про відповідальність передбачену законодавством України. Відповідно до повідомлення поліції Бучанського районного управління поліції ОСОБА_7 за місцем проживання відсутній. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 цілком самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, дітей не відвідують, не займаються їх вихованням та утриманням, не піклуються про їх здоровся, фізичний та духовний розвиток. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 належним чином були запрошені на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, однак не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надали. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоровся, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідно до ст. 164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює що означає ухилення від виконання батьківських обов`язків. Це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дітей» (а.с. 16-17 т.1).

Відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У даній справі суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх дітей, ураховуючи наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частиною другою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.

У даному випадку суд дійшов висновку про наявність свідомого ухилення та винної поведінки батьків у не спілкуванні з дітьми та не прийнятті ними участі у їх вихованні, оскільки відповідачі не були позбавлений інформації про місце проживання дітей, судом не встановлено наявності будь-яких перешкод для батьків у спілкуванні з дітьми і після прийняття судом рішення про відмову у позові про позбавлення батьківських прав та попередження про необхідність змінити свою поведінку у питанні виховання дітей, відповідачі своєї поведінки відносно дітей не змінили, непереборні обставини, які не дозволяють батькам реалізовувати свої батьківські обов`язки, відсутні.

У рішенні від 30 червня 2020 року в справі "Ілля Ляпін проти Росії" (заява N 70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько/мати не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які б могли завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, в залежності від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків.

Також ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Ляпін проти Росії" (заява N 70879/11) зазначив про те, що якщо батько/мати не підтримують стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Приймаючи рішення у цій конкретній справі, суд виходить з того, що на перше місце мають ставитись "якнайкращі інтереси дітей", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Із матеріалів справи чітку вбачається, що після судового попередження про необхідність зміни своєї поведінки по відношенню до виховання дітей, відповідачка своєї поведінки не змінила, з дітьми не спілкувалась, будь-якої участі у вихованні та утриманні дітей не здійснювала.

Врахувавши поведінку відповідачки ОСОБА_6 , яка не змінилась протягом двох років з дня притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, поведінку відповідача ОСОБА_7 , який занадто тривалий час фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, характеризуючі дані та поведінку відповідача ОСОБА_8 , щодо якого наявні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, у тому числі й за насильницьке задоволення пристрасті неприроднім способом щодо неповнолітньої, відсутність будь-яких фактичних даних про те, що відповідачі дійсно намагались відновити спілкування з дітьми та брати участь у їх вихованні, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав, оскільки маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, свідомо ухиляються від їх виконання. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей позитивно вплине на долю дітей, забезпечить захист їх прав та інтересів.

Врахувавши конкретні обставини справи, "якнайкращі інтереси дітей", а також те, що відповідачі не підтримують стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавляться їхнім життям, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей та спілкування з ними, і така поведінка відповідачів не зазнала змін після прийняття судового рішення про притягнення відповідачки ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав, оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання зазначених батьківських обов`язків.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачам створювали перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому, враховуючи відсутність будь-якого спілкування відповідачки з дітьми тривалий час, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення, відсутність зацікавленості у перебуванні дітей в дошкільних та шкільних виховних закладах, станом їх здоров`я та вихованням, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав.

У цій справі доведено грубе нехтування відповідачами потребами своїх дітей, порушення прав дітей на належне батьківське виховання та не виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо спілкування з дітьми та виховання. Відповідачі не довели зміну своєї поведінки щодо дітей, реальне прагнення здійснювати належне піклування за ними, не спростували свідомого нехтування обов`язками батьків щодо власних дітей.

Приймаючи рішення у справі, суд ураховує всі перелічені вище встановлені судом обставини справи та вбачає що відповідачі свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків зі спілкування з дітьми та прийняття участі у їх вихованні, своєї поведінки протягом більш ніж двох років з моменту відібрання у них дітей не змінили, хоча мали можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, однак таких заходів не вживали, що підтверджує їх неспроможність забезпечити необхідні умови для повноцінного розвитку дітей, тому позбавлення відповідачів батьківських прав є доцільним та спрямоване, перш за все, на захист прав та інтересів дітей.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі вживають заходів щодо спілкування з дітьми, цікавляться їхнім станом здоров`я, внутрішнім світом, беруть участь у вихованні дітей. Зміни поведінки відповідачів до власних дітей не відбулось, свідомого нехтування обов`язками батьків щодо дітей не спростовано, тому наявні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав і саме таке рішення відповідатиме вимогам Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини, нормам СК України.

Позбавлення відповідачів батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітей, отже, має законну мету і втручання в права відповідачів є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Тобто, відповідачі не позбавлені можливості все ж таки змінити своє ставлення до дітей та їх виховання і у подальшому поставити питання про поновлення у батьківських правах (стаття 169 СК України), а також не позбавлені можливості звернутись до суду із заявою про надання їй права на побачення з дітьми (ст. 168 СК України).

Вирішуючи відповідний спір в частині позбавлення батьківських прав суд з урахуванням конкретних обставин цієї справи керувався правовими позиціями Верховного Суду викладеними у його постановах, зокрема у справі №202/7712/18 від 21.07.2021 року, №331/8310/15 від 02.08.2021 року, №203/3505/19 від 26.01.2022 року, №398/4299/17 від 27.01.2021 року та №202/7712/18 від 21.07.2021 року.

Згідно ч. 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника (ст. 14 Сімейного кодексу України).

Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.

В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування (ст. 246 Сімейного кодексу України).

Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 Сімейного кодексу України.

Виходячи з положень ч. 2 та ч. 3 ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в мсті Києві державної адміністрації до відповідачів в частині стягнення з них аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, враховуючи ту обставину, що судом прийнято рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, а заявлений до стягнення їх розмір відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи відкритого рахунку на ім`я дітей, суд вважає за необхідне зобов`язати Орган опіки та піклування відкрити особовий рахунок на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим зараховуванням аліментів на особистий рахунок малолітніх дітей.

Тобто, в частині вимог про стягнення аліментів на користь особи або установи, в якій будуть перебувати діти суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості стягнення аліментів на невизначену/неконкретизовану особу.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи, що позов подано до суду 23.04.2024 року, саме з цієї дати мають стягуватись аліменти на утримання дітей.

Крім того, суд роз`яснює відповідачам, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати щодо судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 51 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280, 281, 268, 273, 353, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 14, 19, 141, 142, 150, 153, 155, 157, 164, 166, 167, 180, 181, 182, 183, 191, 1982, 193, 245, 246, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, суд, -

у х в а л и в :

Позов Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , та громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , та громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Передати Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для їх подальшого влаштування.

Стягувати зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягувати зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягувати з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні Державного ощадного банку України.

Доручити Дніпровській районній в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України поточний рахунок на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи:

Позивач: Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: 02094, м. Київ, бульвар Івана Котляревського, буд. 1/1.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса останнього відомого місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса останнього відомого фактичного місця проживання: АДРЕСА_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_12 , виданий 09.02.2023 органом №8024.

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України Серії НОМЕР_13 .

Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, адреса останнього відомого місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса останнього відомого фактичного місця проживання: АДРЕСА_7 , паспорт серії НОМЕР_14 , виданий 15 січня 2013 року Печерським РВ ГУДМС України в місті Києві.

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: 02160, м. Київ, Харківське шосе, буд.4-А.

Третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), , місцезнаходження: 04202, м. Київ, Полярна, буд.7-А.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП невідомий, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_10 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 14 квітня 2025 року.

С у д д я :