У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 Справа №607/10048/25 Провадження №2-з/607/34/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря с/з Кочмар С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання іпотеки такою, що припинена,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання іпотеки такою, що припинена в зв`язку із погашенням боргу.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , будь-яким її представникам чи повіреним від її імені вчиняти будь-які дії, спрямовані на вибуття із власності ОСОБА_1 квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, та/або відчуження її на користь третіх осіб; органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, реєстраторам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомості квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що предметом спору є вимоги про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 03.05.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І. Т. за реєстровим № 2807 із змінами до нього відповідно до Договору про внесення змін до іпотечного договору від 14.01.2019, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І. Т. за реєстровим №334; зняття обтяження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон. Тому, враховуючи умови Іпотечного договору від 03.05.2018 із наступними змінами до нього від 14.01.2019 щодо можливості вчинення на договорі виконавчого напису нотаріуса і наступного відчуження відповідачкою квартири, яка є предметом іпотеки, на користь третіх осіб, а також зважаючи на поведінку відповідачки, щодо невизнання факту повного повернення позики позивачем, та поведінку її знайомих, які погрожують «забрати» у позивача квартиру у скритному режимі, а потім виселити його та його сім`ю з їх житла в примусовому порядку, є достатні та вагомі підстави вважати, що відповідачка може використати важелі, надані їй договором, відчужити нерухоме майно, яке є предметом іпотеки всупереч умовам договору щодо припинення іпотеки після виконання умов основного зобов`язання позичальником, чим унеможливить ефективність судового захисту майнових прав позивача та порушить його право власності на квартиру та право на житло його сім`ї. З цих підстав просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені частини першої статті 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам частини тринадцятої 13 статті 7 та частини першої статті 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Згідно із статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Так, ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено заборону вчиняти певні дії. При цьому, відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності - 24749534, реєстраційний номер 101 ОСОБА_1 належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв.м., житловою - 28,1 кв.м. (вказана інформація міститься в Іпотечному договорі від 03.05.2018).

03.05.2018 позивач та відповідачка уклали Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 403 326 грн, що станом на момент підписання Договору згідно з комерційним курсом продажу в АТ «Укрексімбанк» становило 15 400 доларів США.

Позика надавалася до 03.05.2019.

Крім того, 03.05.2018 сторони підписали та нотаріально посвідчили Іпотечний договір, відповідно до умов якого даний договір забезпечував вимоги іпотекодержателя (відповідачки) до іпотекодавця (позивача), що випливають із описаного вище Договору позики.

На підставі цього договору для забезпечення своєчасного та повного виконання умов Договору позики (основного зобов`язання) ОСОБА_1 передав в іпотеку ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань позивача вбачається, що предметом позову по даній справі є визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 03.05.2018, укладеним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. за реєстровим № 2807 із змінами до нього відповідно до Договору про внесення змін до іпотечного договору від 14.01.2019, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І. Т. за реєстровим № 334; зняття обтяження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон. Оскільки, як стверджує позивач, він повністю повернув відповідачці позику у розмірі 20 400 доларів США, що підтверджується відповідними виписками з банків АТ «Моnobank», АТ «ПУМБ», а також квитанціями про поповнення позивачем карток ОСОБА_2 через термінали «ПриватБанк». Сукупно позивач на карти ОСОБА_2 сплатив 21 949, 49 доларів США. Відповідні розрахунки сплачених відповідачці грошових коштів додаються до заяви у вигляді додатку.

Таким чином, позаяк позивач, за його твердженням, повністю виконав зобов`язання за Договором позики від 03.05.2018 з урахуванням змін та доповнень до нього відповідно до договору від 14.01.2019 (зареєстрованого за номером 2803), цей Договір позики є припиненим.

Проте, як стверджує позивач у заяві, відповідачка в усних розмовах не визнає наведений факт і наполягає, що позивач досі має невиконані зобов`язання за укладеним між ними договором. А тому сторони не можуть дійти згоди щодо припинення іпотеки на іпотечне майно, а саме - на квартиру за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Оцінюючи вказані обставини, суд доходить до висновку, що існує реальний ризик, що відповідачем вживатимуться дії щодо відчуження належного позивачу майна, що в подальшому унеможливить та/або утруднить виконання можливого рішення суду.

Водночас, Суд приймає до уваги ту обставину, що предмет іпотеки - квартира за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., не перебуває у володінні та користуванні відповідачки, вона не є власником цього житла, а тому жодних збитків у зв`язку із забезпеченням позову відповідачка не нестиме.

Тому, заява про забезпечення позову шляхом заборони: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , будь-яким її представникам чи повіреним від її імені вчиняти будь-які дії, спрямовані на вибуття із власності ОСОБА_1 квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв.м., житловою - 28,1 кв.м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, та/або відчуження її на користь третіх осіб; органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, реєстраторам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомості квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв.м., житловою - 28,1 кв.м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, підлягає до задоволення.

На думку суду саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та наявні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача. Такий вид забезпечення позову не завдасть істотних негативних наслідків відповідачу.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільні справі №607/10048/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання іпотеки такою, що припинена - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , будь-яким її представникам чи повіреним від її імені вчиняти будь-які дії, спрямовані на вибуття із власності ОСОБА_1 квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, та/або відчуження її на користь третіх осіб;

-заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, реєстраторам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомості квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 77,3 кв. м., житловою - 28,1 кв. м., реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Копію ухвали направити до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002, ), Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001, ) для негайного виконання.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - 3 (три) роки з дня її постановлення, тобто з 20.05.2025.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич