Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/203/25
Провадження № 2/376/529/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Гіптенко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та ОСОБА_1 , було укладено договір кредитної лінії № 00-9885863.

Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором.

Згідно з умовами договору ТОВ «Качай гроші» зобов`язалося надати відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 5 000 грн., за надання кредиту позичальник зобов?язується сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 275 грн., тобто позичальнику перераховується сума кредиту 5 775,00 грн., за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту.

22.01.2024 року між ТОВ «Качай гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» було укладено договір факторингу № 22-01/2024, згідно з яким ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «Макс Кредит» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 00-9885863 укладеними з відповідачем ОСОБА_1

16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, згідно з яким ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 00-9885863 укладеними з відповідачем ОСОБА_1 ..

Відповідач належним чином умови договору не виконував, а тому у нього утворилася заборгованість, яка становить 20 350 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 5 775,00 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 14 575,00 грн..

У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором у розмірі 20 350 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13.02.2025 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.

Ухвалою суду від 10.03.2025 р. клопотання представника позивача задоволено та постановлено витребувати від АТ КБ «Приватбанк» докази.

12.03.2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову у зв?язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. Вказав, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що саме відповідач уклав кредитний договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав грошові кошти. Зазначає, що позивачем не підтверджено, що відповідач підписував саме примірник договору, який наявний у матеріалах справи. Наголошує, що він не погоджував кредитну ставку та кожну сторінку кредитного договору. Зазначає, що вимога по сплату процентів, які є завищеними, не відповідає положенням ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України та засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 14 575,00 грн. не є спрів розмірними тілу кредиту у розмірі 5 775,00 грн. та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов?язків на шкоду позичальника як споживача послуг. Зазначає, що позивачем належними доказами не підтверджено отримання прав вимоги за кредитним договором. Окрім того просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з огляду на їх недоведеність та не підтвердженість. Просив судові витрати покласти на позивача.

У судове засідання представник позивач не з?явився, у прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідач не з?явився, надав заяву, у якій просив здійснювати розгляд за його відсутності, позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просив у задоволенні позову відмовити з мотивів викладених у відзиві.

Згідно з ст. 247 ЦПК України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 17.10.2023 р. відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» договір кредитної лінії № 00-9885863 (а.с.20-24).

Відповідно до п. 1.2 1.3. вказаного договору сума кредитного ліміту складає 5 500 грн. Тип кредиту кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов?язаний повернути кредит кредитодавцю 14 лютого 2024 року або достроково.

Відповідно до п. 1.4.1 1.4.2 знижена процентна ставка становить 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1 даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку наданого кредиту, зазначеного в п. 1.3. цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення кредитом.

Згідно з п. 1.3.1 позичальник зобов?язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 16 грудня 2023 протягом дії кредитної лінії . Позичальник зобов?язаний сплачувати проценти н кожен 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.

Відповідно до п. 1.5 за надання кредиту, позичальник зобов?язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту та складає 275,00 грн..

Положеннями п. 1.15 продовження строку кредитування не передбачається.

Згідно з п. 2.8 дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 5 500 грн. на банківський рахунок позичальника, за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Договір кредитної лінії № 00-9885863 від 17.10.2023 року було підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 84W65 (а.с. 23 зворот).

Окрім того даним одноразовим ідентифікатором відповідач підписав додаток № 1, у якому міститься графік платежів (а.с. 24). Також шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3D482 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.34).

17.10.2023 р. ТОВ «Качай гроші» надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 500,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою № 204/09 від 09.09.2024 р. (а.с. 36-39).

22.01.2024 року між ТОВ «Качай гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» було укладено договір факторингу № 22-01/2024, згідно з яким ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «Макс Кредит» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 00-9885863 укладеними з відповідачем ОСОБА_1 (а.с.45-52).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №00-9885863 від 22.01.2024 року до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 287,5 грн. (а.с. 55-56).

16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, згідно з яким ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії № 00-9885863 укладеними з відповідачем ОСОБА_1 (а.с.57-65).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №00-9885863 від 22.01.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 350 грн. (а.с. 67).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9885863 заборгованість відповідача становить 20 350,00 грн. та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 775,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 14 575,00 грн. (а.с. 44).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Виходячи з наведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 17.10.2023 року було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 00-9885863 з ТОВ «Качай гроші» на суму кредиту 5 500 грн..

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Посилання відповідача у відзиві на не укладення вказаного договору з мотивів не отримання електронного ідентифікатора не заслуговують на увагу, оскільки не надано доказів, що номер телефону ОСОБА_1 не належить та його паспортні дані були втрачені. Окрім того не долучено будь яких доказів звернення у правоохоронні органи із заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною норою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово відзначав, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).

Грошові кошти у розмірі 5 500 грн. відповідач отримав шляхом переказу на картковий рахунок, що у свою чергу підтверджується інформаційною довідкою № 204/09 від 09.09.2024 р. та випискою з карткового рахунку № НОМЕР_2 за період з 17.10.2023р. по 22.10.2023р.

Таким чином фінансова установа свої зобов`язання за договором кредитної лінії виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, можна зробити висновок, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, провадження № 61-13587св20.

На підтвердження відступлення прав вимоги, позивач надав суду копію: договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 р., акту приймання передачі до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 р., реєстру боржників до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 р.; договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 р., акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 р., реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 р..

Таким чином перехід права вимоги до позивача відбувся із дотриманням вимог законодавства, окрім того договори про відступлення прав недійсними не визнавалися та на даний час не скасовані.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 20 350 грн., то суд зазначає наступне.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.3 Строк дії кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов?язаний повернути кредит кредитодавцю 14 лютого 2024 року або достроково.

Згідно з п. 3.1 розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку Кредитодавця на платіжну картку Позичальника до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. У випадку невиконання зобов?язання по поверненню заборгованості у вказаний в п. 1.3. договору строк, проценти нараховуються і за період прострочення з моменту виникнення такої прострочки.

Відповідно до п. 3.3 у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно з п. 1.3.1 даного договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.4.2 договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Матеріали справи містять детальний розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9885863 виконаний ТОВ «Качай гроші» з якого вбачається, що заборгованість за вказаним договором становить 18 287,50 грн. та складається з: суми заборгованості за основним зобов?язанням у розмірі 5 500 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами з 17.10.2023 р. по 15.01.2024 р. у розмірі 12 512,50 грн. та суми заборгованості зі сплати комісії у розмірі 275 грн., а також детальний розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9885863 виконаний ТОВ «Макс кредит» з якого вбачається, що заборгованість за вказаним договором становить 20 350 грн. та складається з: суми заборгованості за основним зобов?язанням у розмірі 5 500 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 14 575 грн. та суми заборгованості зі сплати комісії у розмірі 275 грн.. У свою чергу ТОВ «Макс кредит» здійснював нарахування процентів по 14.02.2024 р., тобто включно по дату повернення кредиту.

З врахуванням наведеного заявлений до стягнення розмір заборгованості 20 350 грн. суд вважає обґрунтованим. Окрім того слід зазначити, що ні ТОВ «Макс кредит» ні позивачем не здійснювалося нарахування процентів передбачених положеннями ст. 625 ЦК України.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року про надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги № 2211/Е, акт прийому-передачі наданих послуг, протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду № 18 від 22.11.2024 року, якою адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, зокрема і по справі Польгуна О.О..

Однак, в матеріалах цивільної справи відсутня платіжна інструкція про сплату за послуги адвокатського бюро чи будь-якого іншого документу, який свідчить про фактичну сплату позивачем адвокатському бюро за послуги з ведення справи, відповідачем у якій є ОСОБА_1 .. Тобто, будь-яких інших доказів на підтвердження існування та розміру понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, до позовної заяви додано не було. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, наданий позивачем, не є належним доказом фактичного понесення стороною таких витрат. А тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог за необґрунтованістю.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9885863 від 17.10.2023 року у розмірі 20 350 (двадцять тисяч триста п?ятдесят) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя І.Г. Батовріна