ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 143909,14 грн, а також судових витрат в розмірі 3195,54 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали договір позики № 02113-10/2023.

19.10.2023 ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс кредит» уклали кредитний договір №26235-10/2023, 29.10.2023 кредитний договір 40697-10/2023 та 12.10.2023 кредитний договір № 16069-10/2023.

05.11.2023 ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики № 4379244, 05.11.2023 договір позики № 76682324.

Кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Взяті на себе зобов`язання кредитори виконали та надали відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої обов`язки за вказаними договорами не виконала, не повернула кредитні кошти та проценти за користування кредитом.

Позивач стверджує, що на підставі укладених з первісними кредиторами договорів факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаними правочинами.

Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження на 03.02.2025.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена відповідачу за адресою її реєстрації та отримана нею, про що свідчать відомості рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до правил ст. 178 ЦПК України, відповідач скористалась своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

07 травня 2025 року представник відповідача адвокат Царьов М.В. через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого, відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх не обґрунтованими та недоведеними.

Зазначає, що Законом України «Про електрону комерцію» чітко визначено порядок, за яким укладаються договори в електронній формі. Однак, на підтвердження своєї позиції щодо укладення договорів та відповідно до статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» позивач не надав жодного доказу, зокрема не надав доказу реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Аванс Кредит», «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та створення особистого кабінету. Відсутні докази генерації та направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, не зазначено яким саме чином було надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання договорів. Відсутні докази надсилання оферти за кредитними договорами відповідачу з умовами договорів. Відсутні докази про акцепт такої пропозиції.

Вважає, що за відсутності таких доказів неможливо посилатися на укладення кредитних договорів на підставі Закону України «Про електрону комерцію» та згідно з визначеним у ньому порядку укладання договорів.

Для встановлення дійсних обставин укладання електронних договорів у сукупності необхідно встановити отримання повідомлення з одноразовим ідентифікатором, створення особистого кабінету, генерації логіна та пароля.

Однак, позивач не надає докази про надсилання відповідачу повідомлення з одноразовим ідентифікатором, реєстрації відповідача на сайтах кредиторів (створення логіну та паролю), а також не надано доказів проведення ідентифікації відповідача.

З огляду на вказане вважає безпідставним твердження позивача про те, що кредитні договори укладені у порядку, передбаченому Законом України «Про електрону комерцію». Оскільки не доведено укладення цих кредитних договорів, тому і розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом через відсутність правової підстави для визначення заборгованості, нарахування відповідного розміру відсотків та інших платежів.

Крім того, зазначає, що позивач до позовної заяви не надав квитанції або інші первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про факт перерахування відповідачу коштів, а тому без підтвердження факту пересилання коштів позовна заява є необґрунтованою, а стягнення не може ґрунтуватися лише на твердженні про наявність нібито укладеного кредитного договору без подання первинних бухгалтерських документів про перерахування первинним кредитором грошових коштів за кредитними договорами.

Також вказує, що у розрахунках заборгованості за кредитними договорами, які складені позивачем, зазначена лише сума тіла кредиту та сума заборгованості за процентами без деталізації по датах, що унеможливлює встановити складові розміру заборгованості, яка процентна ставка застосовувалась та за який період.

Звертає увагу, що розрахунки заборгованості містять розбіжності порівняно з графіками платежів, які додані до кредитних договорів, та загальною вартістю цих кредитів.

Щодо питання відступлення права вимоги зазначає, що до позовної заяви позивач надав витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, які, на думку відповідача, не можуть бути прийняті судом, оскільки жоден з витягів не містять підпису двох сторін, ці витяги сформовані одноособово позивачем та сформовані/підписані представником ТОВ «ФК «ЄАПБ». Оскільки в самих договорах факторингу та актах приймання-передачі не вказано, що передається саме заборгованість по відповідачу, тому ці витяги не можуть бути прийнятий як докази відступлення права вимоги.

За таких обставин вважає, що позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за цими кредитними договорами.

Вказує що до моменту пред`явлення позову про стягнення заборгованості первісний кредитор або його правонаступник повинні були повідомити відповідачу про заміну кредитора. Вказує, що зобов`язання у відповідача перед позивачем можуть виникнути лише після того, як первісний кредитор направив таке повідомлення. Оскільки на момент пред`явлення позову про стягнення заборгованості позивач не набув права вимоги до відповідача, тому позивач повинен звернутися до первісного кредитора у зв`язку з порушення останнім своїх зобов`язань.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 03.04.2025.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви та у поданому до неї клопотанні, а також поданих до суду заявах просив розглядати справу за відсутності представника позивача за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася вдруге, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, водночас надіслана судом на її адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою»; причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Процедура здійснення судових викликів та повідомлень врегульована главою 7 ЦПК України.

За змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Також Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення учасників прави про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні 07.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 19.05.2025 (з урахуванням вихідних днів та відрядження судді).

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали кредитний договір № 02113-10/2023, який підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який надісланий на номер телефону відповідача.

Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 06.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 29.09.2024. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 хх-хххх-9080.

06.10.2023 ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання заборгованості підписала заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 02113-10/2023, згідно з умовами якої внесені зміни до пунктів договору: п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4.1 та п. 1.5., процентна ставка становить 0,01 % в день (3,65% річних) та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.2 цього договору. У випадку не сплати клієнтом першого платежу у сумі/строки відповідно до графіку платежів ця угода втрачає свою силу.

29.04.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 29042024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02113-10/2023 від 06.10.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 38080,50 грн.

19.10.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 26235-10/2023.

Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 19.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 12.10.2023. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 хх-хххх-6456.

Позичальник ознайомилась на сайті https://credisend.com.ua з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, з правилами програми лояльності, вивчила договір та правила надання грошових коштів у позику.

19.10.2023 ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання заборгованості підписала заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 26235-10/2023, згідно з умовами якої внесено зміни до пунктів договору: п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4.1 та п. 1.5., процентна ставка становить 0,01 % в день (3,65% річних) та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.2 цього договору. У випадку не сплати клієнтом першого платежу у сумі/строки відповідно до графіку платежів ця угода втрачає свою силу.

20.06.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20062024.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 20062024 від 20.06.2024».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 26235-10/2023 від 19.10.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 9972,41 грн.

29.10.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 40697-10/2023.

Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 29.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 22.10.2024. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 хх-хххх-6456.

29.10.2023 ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання заборгованості підписала заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 40697-10/2023, згідно з умовами якої внесено зміни до пунктів договору: п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4.1 та п. 1.5., процентна ставка становить 0,01 % в день (3,65% річних) та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.2 цього договору. У випадку не сплати клієнтом першого платежу у сумі/строки відповідно до графіку платежів ця угода втрачає свою силу.

29.04.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 25072024.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 40697-10/2023 від 29.10.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 27000,00 грн.

12.10.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Аванс кредит» кредитний договір № 16069-10/2023.

Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити процент за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 12.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 05.10.2024. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 хх-хххх-6456.

12.10.2023 ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання заборгованості підписала заявку на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 16069-10/2023, згідно з умовами якої внесено зміни до пунктів договору: п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4.1 та п. 1.5.

29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 29042024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВНС КРЕДИТ» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 16069-10/2023 від 12.10.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 36100,00 грн.

05.11.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 4379244.

Відповідно до п. 2.1-2.3 договору, сума позики 3000, 00 грн, строк позики 30 днів. Дата повернення позики 05.12.2023, базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення кредиту позики - 3,00 %, процентна ставка за понаднормове користування позикою за день 3,50%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 73283,11 %, орієнтовна загальна вартість позики 73283,11 грн.

Позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, з правилами програми лояльності, вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику.

14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4379244 від 05.11.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 13800,00 грн.

05.11.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 76682324.

Відповідно до п. 2.1-2.3 договору, сума позики 87000, 00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка за день 2,5 % (фіксована). Дата повернення позики 04.12.2023, знижена процентна ставка 2,5% день, процентна ставка за понаднормове користування позикою за день 2,70%, пеня 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 114432,08 %, орієнтовна загальна вартість позики 15255,00 грн.

Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, з правилами програми лояльності, вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику.

14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників № 22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 76682324 від 05.11.2023», згідно з відомостями якого станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 18956,23 грн.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором.

На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви окремі аркуші договорів факторингу, укладених між ним та первісними кредиторами.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд наголошує, що копії окремих аркушів договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні статті 77-79 ЦПК України.

Водночас ці договори не містять інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містять даних про особу боржника, щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів.

Договір факторингу є рамковим, у тексті договору не визначено які саме права вимоги передаються/відступаються на користь нового кредитора.

Крім цього, позивач надав документи з назвою «Витяг з реєстру боржників до договору факторингу».

Проте, ці надані суду документи фактично не є витягами з реєстру боржників, оскільки є аркушем паперу, на якому позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу.

Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах.

Суд враховує, що вказані витяги створені та засвідчені позивачем одноосібно та не містять підпису іншої сторони договору факторингу.

Також вони не є належним чином засвідченою копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину.

Водночас за умовами укладених договорів про відступлення права вимоги передбачено, що клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені у відповідному Реєстрі боржників.

Однак, таких реєстрів боржників позивач суду разом з позовною заявою не надав.

За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах.

Крім цього, на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеними кредитними договорами позивач не надав до суду жодного доказу.

Суд критично сприймає надані товариством документи з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором», оскільки вони не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких сплат за кредитним договором.

Отже, ці документи та документи з назвою «Витяг з реєстру боржників» не є належними доказами наявності заборгованості, які суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів позивача про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем.

Вказані розрахунки є такими, що створені позивачем, а тому зазначена у них інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у цих документах та позові.

Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахунку відповідача та без детального розрахунку не підтверджують обставин надання боржнику суми кредиту, правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору.

Також суд бере до уваги ту обставину, що відомості наданих позивачем розрахунків заборгованості свідчать про нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначеного сторонами договору.

Вказане також унеможливлює встановлення судом дійсної суми заборгованості.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства заснована на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

З огляду на це суд висновує, що додані позивачем до позовної заяви документи не є належними, достатніми та допустимими доказами в справі на підтвердження факту передачі права вимоги позивачу як новому кредитору за кредитними договорами, укладеними відповідачем з первісними кредиторами.

Отже, позивач не довів факт відступлення йому первісним кредитором права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами, про стягнення заборгованості за якими позивач подав цей позов.

Як наслідок позивач не довів право вимоги за цими договорами до відповідача, незалежно від доведеності позовних вимог по суті.

Крім цього, позивач не довів факт надання відповідачу кредитних коштів та існування у відповідача простроченої заборгованості у розмірі, який зазначений у позовній заяві.

Отже, позивач не довів вказані обставини та як наслідок позивач не довів обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд критично сприймає доводи сторони відповідача про недоведення позивачем укладання відповідачем кредитних договорів, оскільки такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також суд вважає необґрунтованим покликання представника відповідача щодо неправильного обрахунку позивачем суми заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача за кожним з договорів, оскільки заперечуючи щодо правильності нарахованої суми боргу представник відповідача не надає власний, правильний на його думку, розрахунок.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову.

Вирішуючи цю справу, суд враховує практику суду апеляційної інстанції щодо оцінки вказаних доказів (постанови Київського апеляційного суду від 19.02.2025 у справі № 381/5656/23 та від 20.01.2025 у справі № 373/1291/24). Хоча рішення апеляційного суду не є обов`язковими для суду першої інстанції, суд бере до уваги, що забезпечення єдності судової практики та однакове застосування закону є завданням всіх судів.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення цієї справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 02113-10/2023 від 06.10.2023, № 26235-10/2023 від 19.10.2023, № 40697-10/2023 від 29.10.2023, № 16069-10/2023 від 12.10.2023, № 4379244 від 05.11.2023, № 76682324 від 05.11.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 19.05.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .