РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/551/24

Провадження №2/568/20/25

13 травня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Дмитришина О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Василюк В.В.

представника відповідача Гаврищук В.Д.

представника третьої особи Кропаньова С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до селянсько-фермерського господарства «Крупецьагроптиця», третя особа Радивилівська міська рада про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, а саме просить зобов`язати селянське фермерське господарство «Крупецьагроптиця» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що належить їй на праві приватної власності.

В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером 100220001, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №238041 від 07.06.2007 року, виданого на підставі розпорядження Радивилівської районної державної адміністрації №103 від 19.03.2007 року. 15 листопада 2007 року Радивилівською РДА виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 2,73 га для ведення особистого селянського господарства на території Підзамчівської сільської ради. Однак при винесені вказаної земельної ділянки на місцевість не було враховано розпорядження №103 від 19.03.2007 року. Вказаним розпорядженням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виділення 867 громадянам, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельних ділянок в натурі. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 видано державні акти про право власності на землю. Земельні ділянки внесені до Публічної кадастрової карти відповідно до кадастрових номерів 100210039 земельна ділянка ОСОБА_2 , 100210040 земельна ділянка ОСОБА_3 , 100210041 земельна ділянка ОСОБА_4 , НОМЕР_1 земельна ділянка ОСОБА_5 . Вказані земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 частково накладаються на земельну ділянку позивача.

Не знаючи про вищевказані обставини, позивач передала належну їй земельну ділянку в оренду селянському фермерському господарству «Сяйво» та на протязі 2008-2011 років отримувала орендну плату. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 2012 році також уклали договори оренди з СФГ «Крупецьагроптиця», внаслідок чого отримують орендну плату за використання частин земельної ділянки ОСОБА_1 , яка накладається на їх земельні ділянки. Окрім того, СФГ «Крупецьагроптиця» без укладення договору оренди, самовільно розоравши належну ОСОБА_1 частину земельної ділянки, використовує її для своїх господарських потреб. За таких обставин, позивач, як власник земельної ділянки, фактично та безпідставно позбавлена права користуватися своєю земельною ділянкою. На неодноразові звернення позивача до СФГ «Крупецьагроптиця», правоохоронних органів виявились безрезультатними, що змусило позивача звернутись до суду із вказаним позовом.

17 травня 2022 року Радивилівським районним судом Рівненської області у справі №568/791/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Дубенської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , селянсько-фермерське господарство «Крупецьагроптиця», треті особи Радивилівська міська рада, Рівненська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області, про усунення перешкод власнику в здійсненні права користування земельною ділянкою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області без змін.

Вказаним рішенням суду встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 900:10:022:001 площею 2,7299 га, що належить ОСОБА_1 накладається на земельні ділянки ОСОБА_4 (кадастровий номер :10:021:0041 площею 2,1866 га), ОСОБА_3 (кадастровий номер :10:021:0040 площею 2,2508 га), ОСОБА_2 (кадастровий номер :10:021:0039 площею 2,4791 га), ОСОБА_5 (кадастровий номер :10:021:0064 площею 4,7892 га).

Відповідно до договору оренди земельної частки (паю) від 02.01.2009 року ОСОБА_1 належну їй земельну частку (пай) відповідно до сертифікату РВ №0187304 надала в оренду СФГ «Сяйво» для вирощування с/г культур.

ОСОБА_1 звернулась до Департаменту агропромислового розвитку облдержадміністрації щодо незаконного використання СФГ «Крупецьагроптиця» її земельної ділянки, на що було отримано відповідь від 05.10.2023 року. згідно якої вказано, що СФГ «Крупецьагроптиця» використовує земельні ділянки згідно до укладених договорів оренди землі, з ОСОБА_1 договір оренди не укладався та належна останній земельна ділянка у господарській діяльності господарства не використовується.

Представником СФГ «Крупецьагроптиця» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, з тих підстав, що СФГ «Крупецьагроптиця» відповідно до укладених договорів оренди землі використовує у своїй господарській діяльності ділянки сільськогосподарського призначення на території Підзамчівської сільської ради в межах поля (масиву) №5 (згідно із схемою поділу земель АВОП «Промінь»). В той час як земельна ділянка ОСОБА_1 була виділена із земель запасу сільської ради, тобто поза межами поля (масиву) №5. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року (справа №568/791/16-ц) встановлено, що при розробленні у 2007 році технічної документації із землеустрою по виділенню в натурі (на місцевості) земельної ділянки (паю) у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Підзамчівської сільської ради межі земельної ділянки було помилково винесено на розпайовані землі АВОП «Промінь», внаслідок чого відбулося накладення земельних ділянок. Після виявлення помилки, було здійснено заходи для її виправлення: було здійснено виїзд на місцевість для відновлення межі земельної ділянки ОСОБА_1 , згідно за каталогом координат та просторових даних координат щодо розміщення земельних ділянок в електронній базі Центру ДЗК. В присутності уповноважених осіб: сільського голови ОСОБА_6 , землевпорядника сільської ради ОСОБА_7 після виносу 2 точок, ОСОБА_1 відмовилася від подальшого проведення робіт.

Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів.

Ухвалою суду від 30 травня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники адвокати Білик Р.О. Василюк В.В. позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача СФГ «Крупецьагроптиця» Гаврищук В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Радивилівської міської ради Кропаньов С.Ю. в судовому засіданні вказав, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Додатково пояснив, що земельна ділянка ОСОБА_1 була виділена на підставі рішення суду та відповідно до рішення Підзамчівської сільської ради №206 від 23.12.2005 року земельна ділянка виділялась ОСОБА_1 із земель запасу Підзамівської сільської ради. Помилка виникла при винесені земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на місцевість, при цьому ні кадастровий номер вказаної земельної ділянки, ні її розміщення на кадастровій карті не змінюються.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представників, третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

В провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебувала справа №568/791/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Дубенської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , селянсько-фермерське господарство «Крупецьагроптиця», треті особи Радивилівська міська рада, Рівненська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області, про усунення перешкод власнику в здійсненні права користування земельною ділянкою.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дубенської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , селянсько-фермерське господарство «Крупецьагроптиця», треті особи Радивилівська міська рада, Рівненська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області, про усунення перешкод власнику в здійсненні права користування земельною ділянкою відмовлено. (а.с.11-17)

Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року залишено без змін. (а.с.18-22)

Вказаним рішенням суду встановлено, земельна частка (пай) ОСОБА_1 виділялась із земель запасу Підзамічівської сільської ради відповідно до рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 23.06.2003 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №238041 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,73 га (кадастровий номер 56 258 869 00 10 022 0001) на території Підзамчівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

Також, судом встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають фактичному розташуванню та геодезичним координатам. Згідно даних реєстрації на публічній кадастровій карті є накладення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Спірні правовідносини стосуються порядку здійснення права власності та права користування земельними ділянками та регулюються положеннями Цивільного кодексу України щодо режиму права власності та Земельного Кодексу України.

Земельний кодекс України визначає дві форми законного користування земельною ділянкою право власності або право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно п. г ч. 1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення, зокрема самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно ч.1, п.п.3, 4 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Правовою підставою для пред`явлення позову про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок є положення статті 212 ЗК України, яке встановлює, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Належним обґрунтуванням позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки є необхідність доказування наявності у фізичних осіб права власності на такі земельні ділянки, перешкод для реалізації права власності, наявність обставин, які підтверджують, що причиною виникнення цих перешкод є саме дії відповідача.

Підставою для відмови у задоволенні позову про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки може бути недоведення існування предмета, стосовно якого заявлений позов, зокрема, факту самовільного зайняття земельної ділянки з її точними параметрами як частини земної поверхні (розташування, площа, межі, конфігурація). Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 11.04.2019 у справі № 301/854/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №238041 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,73 га (кадастровий номер 56 258 869 00 10 022 0001) на території Підзамчівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч.3 цієї статті).

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом встановлено, що на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, рівності їх прав щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, доведення тих обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач ОСОБА_1 та її представник під час розгляду справи не обґрунтували та не довели підстав, з яких позов пред`явлено про звільнення відповідачем СФГ «Крупецьагроптиця» земельної ділянки, не доведено факту самовільного зайняття саме відповідачем земельної ділянки. Подані позивачем докази, покладені нею в основу позовних вимог про звільнення земельної ділянки, не можуть бути підставою для задоволення позову відповідно до визначеного предмета позову і сформульованих вимог. Отже, позивачем не доведено існування предмета, стосовно якого заявлений позов, зокрема факту самовільного зайняття земельної ділянки саме відповідачем. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. ( ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість, роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст.79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Проте, за встановлених обставин справи стороною позивача не було подано суду належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного для використання.

При дослідженні судом доказів, він має за мету одержання необхідного для вирішення справи висновку про їх реальне існування, проте такого реального існування судом при розгляді даної справи встановлено не було.

Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК України процесуальним порядком і способом їх дослідження.

Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов`язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування.

Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов`язок по доказуванню. Обов`язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду.

Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки.

Обов`язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити.

Виходячи з даних вимог закону, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами, що СФГ «Крупецьагроптиця» самовільно зайняло земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, в позові відмовлено, а тому судові витрати слід віднести на рахунок Держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до селянсько-фермерського господарства «Крупецьагроптиця», третя особа Радивилівська міська рада про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: Селянсько-фермерське господарство «Крупецьагроптиця», , адреса с.Крупець, Дубенського району Рівненської області.

Третя особа: Радивилівська міська рада, , місце знаходження м.Радивилів вул.Паркова, 5 Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2025 року.

Суддя В.О. Троцюк