справа № 165/990/25
провадження №2/165/517/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

з участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Нововолинську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ "ВІН ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

09 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №L0656849, в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Згідно умов договору кредитодавець надав кредит в сумі 7 000,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

06.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги №06112018-DG, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором кредитної лінії №L0656849 від 09.06.2018 на суму 15 823,00 грн.

Відповідно до наказу №55-к від 25.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість в сумі 24 995,54 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 2 208,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 465,00 грн штрафу; 3 150,00 грн комісії; 7 749,77 грн інфляційних втрат; 1 422,77 грн 3% річних.

У зв`язку з наведеним, оскільки відповідач своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів не виконує, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредитної лінії №L0656849 від 09.06.2018 в сумі 24 995,54 грн, а також стягнути судові витрати по справі.

Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача Романенко М.Е. не з`явився, у позові просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити, надавши усі необхідні докази, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з вимогами ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права.

09 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №L0656849, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 7 000,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на його банківський рахунок (а.с.32-37).

Згідно виписки з рахунку станом на 10.12.2018 заборгованість відповідача становить 15 823,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 2 208,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 465,00 грн штрафу; 3 150,00 грн комісії (а.с.9-10).

Вказаний розрахунок суд вважає обгрунтованим.

06.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги №06112018-DG, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором кредитної лінії №L0656849 від 09.06.2018 на суму 15 823,00 грн (а.с.14-24).

Як вбачається із Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №L0656849 від 09.06.2018 у сумі 15 823,00 грн (а.с.12-13).

Наказом №55-к від 25.07.2024 змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (а.с.38,39).

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд також виходить з наступного.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що внаслідок порушення зобов`язань за договором кредитної лінії №L0656849 від 09 червня 2018 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 15 823,00 грн.

Зважаючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, однак останній їх належним чином не виконав, обставини зазначені у позові не спростував, не надав доказів на підтвердження відсутності заборгованості або її погашення, суд вважає, що позов ТОВ «ВІН ФІНАНС» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 000,00 грн, за процентами за користування кредитом в сумі 2 208,00 грн, за штрафом в сумі 3 465,00 грн , за комісією в сумі 3 150,00 грн підлягає задоволенню.

Щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає наступне.

Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 7 749,77 грн інфляційних втрат; 1 422,77 грн 3% річних.

Згідно із ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1 533,38 грнсудового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.6), та 3 165,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.8), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" заборгованість за договором кредитної лінії №L0656849 від 09 червня 2018 року в сумі 15 823 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три) гривні.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 7 749 (сім тисяч сімсот сорок дев`ять) гривень 77 копійок інфляційних втрат; 1 422 (одна тисяча чотириста двадцять дві) гривні 77 копійок 3% річних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 3 165 (три тисячі сто шістдесят п`ять) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 1 533 (одна тисяча п`ятсот тридцять три) гривні 38 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС", , юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, м. Київ, 04112.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ