БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1490/24
Провадження № 2/497/81/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про стяґнення заборгованості за спожитий газ,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024р. представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, які просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз заборгованості за спожитий природний газ у сумі 9292,02грн. та судові витрати в розмірі сплаченого позивачем судового збору 3028грн.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що відповідач, по об`єкту, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , у період з січня 2022р. по травень 2024 (включно) було з спожито природний газ на загальну суму 9292,02грн., вартість якого залишилась не оплаченою. Вказаний об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності.

Позивач з 01.11.2018 як суб`єкт ринку газу здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують природний газ для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу». Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633,634,641,642 ЦК України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/4.3.1-1228-2024/250148527 від 09.01.2024 в сумі 9292,02грн. (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною споживачем. Заперечення щодо сплати боргу споживачем не надано. Борг не сплачено.Тому позивач змушений звернутися до суду.

21.10.2024р. від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, якою вона просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що вона заперечує проти задоволення позову, тому що позивач вимагає сплати боргу за період з січня 2022р. по травень 2024рю, але не надає доказів несплати вартості спожитого газу. За період з січня 2022р. по 01.08.2024р. відповідачем фактично використано 1897куб.м.газу на суму 15596грн. але фактично сплачено 14583грн. До відзиву додається рахунок спожитого газу з вказанням проведеної сплати за спожитий газ.Також до відзиву додається заява до ТОВ "Газпостачальна компанія"Нафтогаз України" від 29.01.2024р. з доказами сплати за спожитий газ, до якого додається акт демонтажу побутового лічильника, копії квитанції за особистим рахунком та копії квитанції про сплату (а.с.29-34).

Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не прибула , надала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку відмовити у задоволенню позовних вимог , за наступних підстав.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно -правовими актами України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498.

В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем).

Таким чином, навіть за відсутності підписаної відповідачем заяви-приєднання, фактичним підключенням об`єкту відповідача до ГРМ та фактичним споживанням природного газу підтверджується факт приєднання відповідача до публічного договору розподілу природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем.

Такі висновки суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.10.2021 по справі №468/1649/20-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується споживанням природного газу та підписаною споживачем заявою приєднання, датованою 25.01.2022 (а.с.11).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №755/14208/17-ц та від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечується послугами з постачання природного газу, які надавало ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №364835628 від 07.02.2024, з 25.01.2006 відповідач ОСОБА_1 є власником домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, ЯЯЯ№465126 від 25.01.2006 (звор. а.с.10, а.с.14).

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду у разі порушення споживачами умов договору.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Як свідчать дані про фактичне щомісячне споживання природного газу, що надаються Оператором ГРМ, через інформаційну платформу по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС-код 56XM25І703556740 об`єкта побутового споживача) з січня 2022 року по травень 2024 року (включно) споживачем було спожито в об`ємі 2769,30куб/м природного газу на суму 22035грн. (а.с.12). З урахуванням проведеної оплати на суму 12743грн., заборгованість за вказаний період становить 9292,02грн. Зокрема, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у фінансовому стані споживача ОСОБА_1 особовим рахунком № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), долученого до позовної заяви, вказує про наявність заборгованості у розмірі 9292,02грн. (а.с.12).

Суд зазначає, що позивачем не надано суду інформації, щодо фіксації останнього контрольного показника лічильника газу за об`єктом, про намір отримання якої від Оператора ГРМ АТ "Одесагаз» з подальшим долученням в якості доказу у справі, про що зазначено у позовній заяві. У порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 09.01.2024 було направлено вимогу про сплату заборгованості за №119/4.3.1-1228-2024/ НОМЕР_1 , яка залишилася не задоволеною відповідачем.

В той же час відповідач заперечує наявність в неї заборгованості, вказуючи на безпідставність заявленої до неї позовної вимоги. З долучених до матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 копій платіжних документів вбачається, що нею в період з січня 2022 до 01.08.2024 проведено оплати за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , - на загальну суму 14583грн. (а.с.41). Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 доведено факт оплати за спожитий природний газ у сумі 14583грн., що значно перевищує розмір заявленої до неї позивачем вимоги про стягнення заборгованості на суму 9292,02грн.

Оцінивши у сукупності наведені вище докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі. Таким чином, відповідачем доведено факт відсутності в неї заборгованості за спожитий природний газ у розмірі, заявленому позивачем, відтак відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 9292,02грн.

Згідно п.6ч.1ст.264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. А, згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов не підлягає до задоволення, тож судові витрати слід залишити на позивачеві.

Керуючись ст.12,13,81,89,258,259,263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні вимог позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про стяґнення заборгованості за спожитий газ.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 19.05.2025 року.

Суддя А.В. Кравцова