КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/6013/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воротиленка Олександра Сергійовича на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва Батрин О. В. від 11 березня 2024 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до подання позовної заяви про скасування рішень державних реєстраторів Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Баліна Павла Павловича, Микитенко Олени Віталіївни , Тараненко Ольги Олегівни , третя особа: ОСОБА_5 ,

встановив:

04.03.2024 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив до подання ним позовної заяви про скасування рішень державних реєстраторів Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Баліна П. П., Микитенко О. В. та Тараненко О. О. забезпечити його шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до будь-яких реєстрів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- машиномісця у підземному автопаркіну за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер : 000;

- машиномісця у підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

В обґрунтування заяви зазначив, що 28 березня 2017 року придбав у третьої особи ОСОБА_5 низку об`єктів нерухомого майна, серед іншого квартиру та два паркомісця на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до нього та ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року ( справа № 757/64192/19-ц) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсними:

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1660, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000;

- договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, площею 14,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1669, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000;

- договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_2 у підземному паркінгу, площею 22,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Козаєвою Н. М., 28 березня 2017 року за № 1666, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000.

Зазначав, що вказані об`єкти нерухомого майна внаслідок незаконного вилучення відомостей із реєстру про їх власника стали безхазяйним майном.

Зокрема, заявнику стало відомо, що 25 грудня 2023 року державними реєстраторами Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Баліним П. П., Микитенко О. В. , Тараненко О. О. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року були прийняті рішення про державну реєстрацію прав №70873441, №70873075, №70874317, якими незаконно припинено право власності ОСОБА_2 на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Зазначав, що з огляду на особливості правового регулювання безхазяйного майна, заявник може назавжди втратити можливість повернути право власності на вказані об`єкти. Незаконне позбавлення заявника права власності на належне йому майно шляхом здійснення протиправних реєстраційних дій по відношенню до такого майна фактично є непропорційним втручанням в право заявника на мирне володіння своїм майном. Забезпечення позову у цій справі унеможливить державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна як безхазяйних речей, унеможливить протиправне набуття будь-якими особами права власності на них.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Встановлено заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до будь-яких реєстрів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- машиномісця у підземному автопаркіну за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер : 000;

- машиномісця у підземному автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому суд взяв до уваги, що існує ризик подальшого відчуження вказаного майна, яке є предметом спору, що унеможливить виконання рішення суду, вказаний вид забезпечення є співмірним із можливими позовними вимогами.

26 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воротиленко О. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року. Судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

В порушення ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову була розглянута з порушенням встановленого законом строку. Заява про забезпечення позову була зареєстрована в системі «Електронний суд» 04.03.2024, розподіл здійснений 07.03.2024, а розглянуто вказану заяву 11.03.2024.

В порушення ч.4 ст. 152 ЦПК України заявником не було пред`явлено позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, а тому вжиті заходи забезпечення незаконно не були скасовані судом з власної ініціативи.

Суд першої інстанції обґрунтував прийняття оскаржуваної ухвали твердженнями заявника, які є лише припущеннями, без жодного доказу можливого настання якихось негативних наслідків. Суд не пересвідчився чи існує реальна ймовірність невиконання судового рішення або утруднення його виконання. Відсутні будь-які докази на підтвердження реальної ймовірності невиконання судового рішення. Суд не застосовував принципи розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову, чим порушив принципи вмотивованості судового рішення.

Зазначає, що на час розгляду заяви ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були наявні наступні обтяження:

1) щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 - номер запису про обтяження 36425107 від 06.05.2020, видавник Печерський районний суд м. Києва, 24.04.2020 , справа № 757/64192/19-ц; номер запису про обтяження 42194746 від 18.05.2021, видавник Печерський районний суд м. Києва, 24.04.2020 , справа №752/8995/21;

2) щодо паркомісця (гаражу) АДРЕСА_6 - номер запису про обтяження :4294746 від 18.05.2021, видавник Голосіївський районний суд м. Києва, 09.04.2021, справа №752/8995/21; номер запису про обтяження 36425390 від 06.05.2020, видавник Печерський районний суд м. Києва, 24.04.2020 , справа № 757/64192/19-ц;

3) щодо паркомісця (гаражу) АДРЕСА_7 - номер запису про обтяження :42107962 від 18.05.2021, видавник Голосіївський районний суд м. Києва, 09.04.2021, справа №752/8995/21; номер запису про обтяження: 36425842 від 06.05.2020, видавник Печерський районний суд м. Києва, 24.04.2020 , справа № 757/64192/19-ц.

Відтак, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна до скасування ухвал Голосіївського та Печерського районних судів м. Києва є неможливим.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, в оскаржуваній ухвалі не навів аналізу щодо вмотивованості доводів позивача з позиції співмірності застосування заходів забезпечення позову.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Воротиленко О. С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_2 - адвокати Селівакін І.О. та Пашковський Д. В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Пояснили, що невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком невідкладне вибуття спірних об`єктів нерухомого майна на користь ОСОБА_1 та унеможливить ефективний захист прав позивача в межах існуючого судового спору.

Зазначили, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07 серпня 2020 року у справі №237/3568/17 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , стягнуто солідарно заборгованість за договором позики в сумі 17 563 000 грн, загальна сума стягнення з урахуванням відсотків річних та інфляційних втрат складає 24 060 259 грн. На підставі вказаного судового рішення відкриті виконавчі провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року ( справа № 757/64192/19-ц), залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року) позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсними договори купівлі-продажу трьох з чотирьох об`єктів нерухомого майна, які ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 : квартири АДРЕСА_4 ; гаража (машиномісця) № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, площею 14,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 ; гаража (машиномісця) № НОМЕР_2 у підземному паркінгу, площею 22,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 .

На підставі вказаного судового рішення відповідачами протиправно, шляхом вчинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оскаржуваних реєстраційних дій, припинено право власності ОСОБА_2 на повернуті об`єкти нерухомого майна без відновлення права власності на них за ОСОБА_5 .

Наразі, за рахунок повернутих об`єктів нерухомого майна здійснюється задоволення вимог ОСОБА_1 згідно рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 07 серпня 2020 року у справі №237/3568/17, не зважаючи на те, що ОСОБА_5 не є власником цих об`єктів нерухомого майна.

Київська міська рада, що має обліковувати спірні об`єкти нерухомого майна, в будь-якій момент може звернутися до суду з заявою про передачу цих об`єктів у комунальну власність територіальної громади міста Києва.

Інші учасники, що повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання судового рішення, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 361/8953/21 зазначено: «При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено: «Як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.».

У справі, що переглядається, ОСОБА_2 зазначав, що має намір звернутися до суду з позовом до державних реєстраторів Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про скасування рішень про державну реєстрацію припинення його прав власності на об`єкти нерухомого майна, яка була здійснена на підставі постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у справі №757/64192/19.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову до його подання, не пересвідчився, чи дійсно між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, чи може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника невжиття заходів забезпечення позову до його подання.

Дослідивши зміст поданої заяви та надані докази колегія суддів дійшла висновку про відсутність зв`язку між майбутніми позовними вимогами та способом забезпечення позову, про який просить заявник.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до його подання.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом наведених правових норм, а також статті 142 ЦПК України (якою врегульовано питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду), судові витрати підлягають розподілу між сторонами під час ухвалення судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судовим рішенням щодо забезпечення позову розгляд справи по суті не закінчується, а судові витрати, в тому числі понесені сторонами у зв`язку з розглядом апеляційної скарги мають бути розподілені судом першої інстанції за загальними правилами розподілу судових витрат в залежності від задоволення чи відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воротиленка Олександра Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 по забезпечення позову про скасування рішень державних реєстраторів Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Баліна Павла Павловича, Микитенко Олени Віталіївни , Тараненко Ольги Олегівни , третя особа: ОСОБА_5 до його подання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.05.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук