У х в а л а

15 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 333/266/23

Провадження № 61-16092ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - стягувачка)

на ухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 5 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року

у справі за скаргою стягувачки на дії державної виконавиці Комунарського відділу державної виконавчої служби (далі - Комунарський ВДВС) у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко Олени Сергіївни (далі - державна виконавиця) за участю Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунаровець-13» як боржника (далі - боржник) і

в с т а н о в и в:

1. У січні 2023 року стягувачка подала до суду скаргу, у якій просила:

(1) визнати нікчемним доказом лист державної виконавиці від 25 жовтня 2022 року № 3098/2-18-3-33, який не стосується виконання боржником рішення суду від 13 грудня 2017 року на підставі виконавчого листа № 333/5227/16-ц, який 9 серпня 2017 року видав Комунарський районний суд міста Запоріжжя, та виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 333/7693/17;

(2) визнати відповідь від 9 листопада 2022 року з додатками та заяву від 5 грудня 2022 року про надання письмових відповідей і про закінчення виконавчого провадження № 54506986, які стягувачка подала державній виконавиці, такими, що помилково подані під впливом омани внаслідок умисного невиконання державною виконавицею постанови Запорізького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 333/7693/17;

(3) скасувати постанову державної виконавиці від 15 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 54506986, яка не стосується виконання боржником рішення суду на підставі виконавчого листа № 333/5227/16-ц, який 9 серпня 2017 року видав Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Обґрунтувала скаргу так:

- на виконанні у державних виконавців тривалий час перебував виконавчий лист № 333/5227/16-ц, який 9 серпня 2017 року видав Комунарський районний суд міста Запоріжжя на виконання рішення цього суду від 30 січня 2017 року про зобов`язання боржника надати до Відділення у Комунарському районі міста Запоріжжя Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - управління ДФС) уточнений «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за період із 1 червня 2012 року до 31 грудня 2013 року;

- 3 листопада 2022 року стягувачка отримала від державної виконавиці лист від 25 жовтня 2022 року з проханням повідомити протягом десяти днів з моменту отримання листа, чи було виконане боржником рішення суду у справі № 333/5227/16-ц (виконавче провадження № 54506986). До цього листа державна виконавиця не додала документів на підтвердження її повноважень і неправомірно встановила десятиденний строк для надання відповіді;

- державна виконавиця ігнорує постанову Запорізького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 333/7693/17 про залишення без змін ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14 серпня 2018 року, згідно з якою суд, зокрема, скасував постанову старшого державного виконавця Комунарського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Басова М. М. про закінчення виконавчого провадження № 54506986 від 13 грудня 2017 року. Апеляційний суд мотивував постанову тим, що державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі листа управління Державної фіскальної служби України від 4 жовтня 2017 року, проте в матеріалах виконавчого провадження цей лист відсутній. Крім того, згідно з іншим листом управління вказаної служби № 567/81-08-2708 від 13 жовтня 2017 року боржник надав звіт 4 жовтня 2017 року за 9 місяців 2017 року та не має можливості надати відносно стягувачки підтвердження про нараховані суми за період з 1 червня 2012 року до 31 грудня 2013 року;

- стягувачка помилково відправила 5 грудня 2022 року державній виконавиці заяву про закінчення виконавчого провадження № 54506986 у відповідь на лист від 25 жовтня 2022 року;

- стягувачка припускала, що державна виконавиця відмовиться від її незаконного листа від 25 жовтня 2022 року та не розглядатиме заяву про закінчення виконавчого провадження від 5 грудня 2022 року. Проте 15 грудня 2022 року державна виконавиця винесла незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження № 54506986 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

2. 5 лютого 2024 року Комунарський районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою у задоволенні скарги стягувачки відмовив. Мотивував так: державна виконавиця правомірно закінчила виконавче провадження на підставі відповідної заяви стягувачки, яка повідомила про те, що боржник виконав рішення суду у справі № 333/5227/16-ц ще 5 років тому; оскільки суди встановили, що державна виконавиця дотримала засад виконавчого провадження, не вчинила дій, спрямованих на оману стягувачки, відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання листа державної виконавиці від 25 жовтня 2022 року незаконним (нікчемним), а відповіді з додатками від 9 листопада 2022 року та заяви від 5 грудня 2022 року, які подала стягувачка, - такими, що подані помилково під впливом омани.

3. 16 жовтня 2024 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу стягувачки залишив без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Навів аналогічні до останнього мотиви.

4. 27 листопада 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення. Обґрунтувала так:

- відмовляючи у задоволенні скарги, суди обох інстанцій формально виснували, що боржник виконав рішення суду у повному обсязі, а стягувачка не заперечувала проти цього факту. Такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи та виконавчого провадження. Стягувачка ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не визнала, що рішення було виконане;

- визнавши дії державної виконавиці правомірними, суди не встановили та не вказали, коли саме боржник подав звіт до управління Державної фіскальної служби України, і який доказ це підтверджує;

- суди не врахували обставини, які встановив Запорізький апеляційний суд у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 333/7693/17. Зокрема те, що станом на 13 грудня 2017 року не було підстав для закінчення виконавчого провадження № 54506986. З того часу жодних змін не відбулося. Після того, як 31 серпня 2017 року повторно відкрили виконавче провадження, протягом 4 років виконавці не вчиняли жодних виконавчих дій, спрямованих на реальне виконання судового рішення. У матеріалах немає документів, що підтверджують надання боржником управлінню Пенсійного фонду України необхідного звіту. Помилкова заява стягувачки від 9 листопада 2022 року не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження. Стягувачка є особою похилого віку. Цю заяву вона написала під впливом тяжких для неї обставин (карантин, перелом ноги, воєнний стан). Про зміну попереднього державного виконавця Бассова М. М. і про заміну його на державну виконавицю стягувачка не знала; понад 4 роки вона не отримувала кореспонденції від ДВС та загалом забула про виконавче провадження № 54506986, тому цілком очевидно, що вона помилково під впливом омани з боку державної виконавиці попросила закінчити виконавчі дії. Крім того, стягувачка згодом відмовилася від вказаної заяви. Як державна виконавиця, так і суди обох інстанцій неправильно розтлумачили дійсний зміст тієї заяви;

- стягувачка не повинна відповідати за бездіяльність державної виконавиці. Безпідставним є перекладення відповідальності за невиконання рішення суду на стягувачку.

5. 27 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Стягувачка мала зазначити відомості про її реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або про номер і серію паспорта, а також повідомити про наявність чи відсутність у неї електронного кабінету.

6. 7 лютого 2025 року стягувачка подала до Верховного Суду заяву, у якій зазначила РНОКПП, серію і номер паспорта та повідомила про відсутність у неї електронного кабінету.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 5 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державної виконавиці Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко Олени Сергіївни за участю Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунаровець-13» як боржника.

2. Витребувати з Комунарського районного суду міста Запоріжжя цивільну справу № 333/266/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко