УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 145/2082/24

провадження № 61-2216ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Строїнецькі сади», подану представником - адвокатом Чайкою Артуром Олеговичем, на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року у складі судді Іванця В. Д., та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 рокуу складі колегії суддів: Сопруна В. В., Войтка Ю. Б., Матківської М. В., за заявою

ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Строїнецькі сади» про стягнення боргу за договором позики,

постановив ухвалу про наступне:

1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Строїнецькі сади» (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі

1 500 000 грн.

2. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області

від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.

3. 29 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_2. подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу в межах суми позову в розмірі 1 500 000 грн.

4. В обґрунтування заяви представник позивача вказувала, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

5. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду

від 05 лютого 2025 року,заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачу в межах суми позову у розмірі 1 500 000 грн.

6. Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, наявні підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

7. 21 лютого 2025 року представник відповідача - адвокат Чайка А. О., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

8. Касаційну скаргу обґрунтував тим, що у даній справі відсутні будь-які докази недобросовісної поведінки відповідача, які б давали підстави вважати, що існує ймовірність можливого утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення. Крім того?позивач не надає жодних доказів в обґрунтування тверджень про те, що існує ризик відчуження на користь інших осіб майна відповідача.

9. Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк на усунення наявних у ній недоліків.

10. 24 березня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла заява позивача про усунення недоліків касаційної скарги.

11. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої та шостої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

12. Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 11) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

13. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, є наступне.

14. За правилами статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

15. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

16. У статті 150 ЦПК визначено перелік видів забезпечення позову.

17. Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

18. Згідно зі статтею 151 ЦПК у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

19. За своєю правовою природою, правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому, такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

20. Разом з тим, забезпечення позову в справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

22. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

23. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та

від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

24. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

25. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

26. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21.

27. Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 500 000 грн.

28. Отже, предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 1 500 000 грн.

29. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме можливість розрахуватись із стягувачем за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах або майна, на яке можливо буде звернути стягнення.

30. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами виник спір і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав і інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

31. З урахуванням прямого зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позову, існує обґрунтоване припущення про можливість відчуження відповідачем свого майна, оскільки таке його право наразі нічим не обмежено, що матиме наслідком ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

32. Доводи, наведені представником відповідача у касаційній скарзі, зводяться до його незгоди з висновками судів попередніх інстанцій та оцінкою доказів, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

33. З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника відповідача на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року слід відмовити, оскільки скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Строїнецькі сади», в інтересах якого діє адвокат Чайка Артур Олегович, на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 145/2082/24.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков