Провадження №2/367/2102/2025
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилова Вікторія Олександрівна, про встановлення факту проживання із спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ майна в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилова Вікторія Олександрівна, про встановлення факту проживання із спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ майна в натурі, яка не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, приходить до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем вказано ціну позову у розмірі 319600,00 грн. При цьому, на підтвердження дійсної (ринкової) вартості 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок: розміром 0,0500 га, кадастровий номер :01:058:0123; розміром 0,0104 га, кадастровий номер :01:058:0138, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем було надано лише копію висновку про вартість майна, де об`єктом оцінки зазначено лише 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 136,9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, залишається незрозумілим, яким чином позивач визначив саме таку ціну позову, оскільки відсутні будь-які відомості щодо визначення дійсної (ринкової) вартості земельних ділянок, щодо яких заявлено вимогу про визнання права власності.

Щодо ціни позову, суд звертає увагу на те, що визначення ціни позову у позовах про визнання права власності на майно, передбачено статтею 176 ЦПК України, якою, зокрема пунктом 2 частини 1 встановлено, що у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна.

При цьому у пункті 9 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не обґрунтовано дійсну вартість усього спірного майна з посиланням на належні докази та не надано відповідних документів, що підтверджують цей факт.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна. При цьому, висновок про оцінку майна є лише його частиною.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відтак, позивачу слід надати звіти про оцінку які підтверджують дійсну вартість майна, з приводу якого у сторін виник спір, а саме: 1) 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 136,9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельної ділянки, розміром 0,0500 га, кадастровий номер :01:058:0123, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) земельної ділянки, розміром 0,0104 га, кадастровий номер :01:058:0138, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної оцінки та з урахуванням наведеного вище, позивачу необхідно буде вказати ціну позову та сплатити відповідну суму судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, звертаючись до суду і вказаним позовом, позивач одночасно заявляє вимоги щодо набуття права власності (вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування) та щодо визначення режиму володіння майном, право на яке позивачем не набуто (вимоги щодо поділу в натурі майна).

За таких обставин, оцінюючи характер правовідносин, підставу та предмет позову, позивачем у даному випадку об`єднано в одному позові різні самостійні позовні вимоги, а саме щодо набуття права власності на спадкове майно та щодо порядку володіння майном.

У свою чергу, з огляду на підстави позову заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами та кожна з них є основною вимогою, у зв`язку з чим приходжу до висновку про недотримання позивачем правил об`єднання позовних вимог, установлених ст. 188 ЦПК України.

При цьому, визначаючи в позовній заяві двох фізичних осіб в якості відповідачів, позивач не розмежовує вимоги, що він пред`являє до кожного з цих відповідачів.

За таких обставин позивач має: визначити зміст позовних вимог з урахуванням правил об`єднання, установлених ст. 188 ЦПК України, а також у випадку залишення незмінним суб`єктного складу сторін за вказаною позовною заявою визначити зміст позовних вимог щодо кожного відповідача.

Також, позивачем, у порушення вимог п. 7, п. 8, п. 9 та п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не вказано відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не наведено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду. Таким чином, суд враховує, що позовна заява була подана до суду 09 жовтня 2024 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2024 року, становить 3028 грн.

Поряд з цим, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем поряд з вимогами про визнання за ним права власності на: 1/2 частину будинку за адресою : АДРЕСА_1 ; визнання права власності на земельну ділянки, розміром 0,0500 га, кадастровий номер :01:058:0123, та земельну ділянку, розміром 0,0104 га, кадастровий номер :01:058:0138, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заявлено також і 2 (дві) вимоги немайнового характеру, а саме: 1) вимога про встановлення факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 з його матір`ю ОСОБА_4 ; 2) вимога про поділ майна в натурі та, як наслідок, припинення спільної часткової власності позивача та відповідача на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу, при зверненні до суду з вказаним позовом, у випадку не приведення змісту позовних вимог у відповідність приписам ст. 188 ЦПК України, окрім суми судового збору за позовну вимогу майнового характеру, який сплачується саме з урахуванням ціни позову (яку позивачу необхідно уточнити та підтвердити належними доказами), необхідно було додатково сплатити ще 2422,40 грн. судового збору із розрахунку по 1211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу, це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копилова Вікторія Олександрівна про встановлення факту проживання із спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ майна в натурі - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Я. М. Третяк