ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7751/24
Провадження № 4-с/362/6/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяна Олександрівна, заінтересовані особи: Начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайло Степанович, Начальник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненко Кирило Вікторович на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Бойко Т.О. щодо винесення постанови від 18.10.2024 року про закінчення виконавчого провадження неправомірними. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Бойко Т.О. від 18.10.2024 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №2/362/31/16 від 24.10.2018 року, а виконавчий лист повернути у Васильківський міськрайонний ВДВС для подальшого виконання. Визнати неправомірною бездіяльність ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17.04.2018 у справі № 362/5092/14-ц про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та знесення за рахунок боржника ОСОБА_2 нежитлової будівлі, паркану, захисного земляного валу, опор ліній електропередач та трансформаторної будки. Зобов`язати ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання зазначених рішень та стягнути з Васильківського міськрайонного ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в дохід держави судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в провадженні Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також Васильківське ВДВС) перебувало виконавче провадження №58647586 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/362/31/16 від 24.10.2018 року з приводу виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17.04.2018 року, яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 площею по 2,0000 га кожна, для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери відповідно: №:06:012:0007, №:06:012:0005, №:06:012:0004, №:06:012:0020, розташованими на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, привівши їх у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан. Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести нежитлову будівлю, паркан, захисний земляний вал, опори ліній електропередач та трансформаторну підстанцію. Заявник зазначає, що вказане рішення суду впродовж 5,5 років боржником не виконується. Державним виконавцем двічі винесено постанови про накладення штрафу та не проведено жодних заходів примусового виконання рішення суду.

31.10.2024 року ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку постанову Васильківського ВДВС про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Із вказаною постановою заявник не згодний, вважає дії державного виконавця протиправними, оскільки за 5,5 років державним виконавцем не було вжито та виконано усіх необхідних, можливих дій, заходів, передачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду. Зокрема, державний виконавець з власної ініціативи не звернувся до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не накладено арешт на майно боржника, не здійснювалися виклики боржника з приводу виконавчих документів, не було направлено до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального провадження за невиконання рішення суду.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбель М.М. від 15.11.2024 року відкрито провадження по справі. Зобов`язано Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати до суду належним чином завірену копію виконавчого провадження №58647586(а.с. 42).

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. від 10.03.2025 року справу прийнято до провадження (а.с. 59).

Представник ОСОБА_2 адвокат Клименко А.Р. 17.03.2025 року подав до суду заперечення проти скарги, у задоволенні скарги просить відмовити. Зазначає, що стягувачем у скарзі не наведено конкретних норм законодавства, порушених державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови. Неподання державним виконацем заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду та незвернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, не може розглядатися як порушення законодавства, оскільки таке звернення є правом, а не обов`язком державного виконавця. Не використання учасником процесу свого процесуального права, не свідчить про порушення норм законодавства. Неможливість виконання рішення суду без участі боржника обумовлена формулюванням позовних вимог, які були задоволені судом. Державним виконавцем в повному обсязі виконано всі дії, передбачені ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вимога скарги про повернення виконавчого провадження для подальшого виконання, є необгрунтованою, оскільки суд не наділений повноваженнями визначати орган, який має здійснювати виконавче провадження. Також стягувачем не наведено норм законодавства, порушених Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ). Чинне законодавство не передбачає в органів примусового виконання рішень щодо вчинення дій з розробки комплексної стратегії примусового виконання рішень (а.с. 90-94).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити (а.с. 98).

Представник ОСОБА_2 адвокат Клименко А.Р. в судовому засіданні проти вимог скарги заперечував з підстав необгрунтованості та безпідставності, вимоги, викладені у запереченнях від 17.03.2025 року підтримав.

Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.М. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.51,105).

Начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.47, 52).

Начальник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненко К.В. судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 45, 53).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 447-1 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Суд, дослідивши матеріали скарги, копію виконавчого провадження ВП № 58647586, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі №362/5092/14-ц (2/362/31/16) про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 площею по 2,0000 га кожна, для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери відповідно: №:06:012:0007, №:06:012:0005, №:06:012:0004, №:06:012:0020, розташованими на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, привівши їх у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан. Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести нежитлову будівлю, паркан, захисний земляний вал, опори ліній електропередач та трансформаторну підстанцію. Рішення набрало законної сили 17.04.2018 року (а.с. 67-68).

18.03.20219 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58647586 про примусове виконання виконачого листа №2/362/31/16 виданого 24.10.2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області. Божником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_5 (а.с. 69).

06.05.2029 року, 17.07.2019 року, 03.05.2023 року, 18.10.2023 року державним виконавцем складено акт про невиконання ОСОБА_5 рішення суду про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками (а.с. 70, 73, 77).

02.07.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_5 в розмірі 1 700,00 грн. за невиконання рішення суду (а.с. 71).

17.07.2019 року державний виконавець надіслала до Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС МВС України в Київській області повідомлення, в якому просила розглянути питання про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2 за ст. 382 КК України (а.с. 72).

29.09.2023 року, 02.10.2023 року, 13.10.2023 року державним виконавцем направлено запит до КП «Комбінат Комунальних підприємств м. Василькова», ПП «Обухівміськвторресурс», КП «Фастів-Благоустрій» відповідно, про необхідність залучення організації, яка буде надавати послуги щодо знесення нежитлової будівлі, паркану, захисного земляного валу, опори ліній електропередач та трансформаторної підстанції (а.с. 73-76).

КП «Фастів-Благоустрій» листом від 27.10.2023 року та КП «Комбінат Комунальних підприємств м. Василькова» листом від 03.10.2023 року повідомили про відсутність технічної можливості виконувати будівельні роботи по демонтажу будівель, споруд та електроустановок, відсутність необхідного матеріально-технічного обладнання та працівників відповідної кваліфікації (а.с. 75-76 зворотня сторона).

05.01.2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_5 в розмірі 3 400,00 грн. за невиконання рішення суду (а.с. 78).

15.01.2024 року державним виконавцем направлено запит до ТзОВ «Сіті-Строй Груп» про необхідність залучення організації, яка буде надавати послуги щодо знесення нежитлової будівлі, паркану, захисного земляного валу, опори ліній електропередач та трансформаторної підстанції (а.с. 79).

ТзОВ «Сіті-Строй Груп» листом від 02.01.2024 року повідомило про наявність технічної можливості та необхідної дозвільної документації для виконання робіт зі складного демонтажу окремих конструкцій та демонтажу об`єктів в цілому (а.с. 80).

09.10.2024 року державним виконавцем направлено запит до ТзОВ «Сіті-Строй Груп» про надання кошторису щодо виконання робіт, грошових витрат на їх здійснення (а.с. 81).

Вказаний запит повернувся на адресу виконавчої служби за закінченням терміну зберігання (а.с. 82-83).

18.10.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлено, що рішення суду боржником не виконано (а.с. 89).

Згідно вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі також - Закон України №4213-ІХ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Чстиною 1 ст. 5 Закон України №4213-ІХ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (ч. 3 ст. 18 Закон України №4213-ІХ). Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закон України №4213-ІХ).

В силу п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України 4213-ІХ виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме: накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України 4213-ІХ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз положень п. 11 ч. 1 ст. 39 у системному зв`язку з ч. 3 ст. 63 Закону України №4213-ІХ дає підстави для висновку, що, якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження. Водночас невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вичерпання заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Верховний Суд у постанові по справі №554/10283/18 від 25.11.2020 року зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Верховний Суд у постанові у справі №826/14580/16 від 18.06.2019 року зазначив, що накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не може свідчити про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Судом встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження, яке перебувало у державного виконавця на виконанні з 18.03.2029 року по 18.10.2024 року, складено акти про невиконання рішення суду, винесено постанови про накладення штрафу, направлено повідомлення про порушення кримінальної справи, надіслано запити до підприємств з приводу надання послуг щодо знесення майна.

Постановою Верховного Суду у справі №552/3995/17 від 04.12.2019 року зроблено висновок, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання - виконати вимоги виконавчого документа.

Вирішуючи питання про законність дій державного виконавця, суд враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усіх передбачених законом заходів умежах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось не виконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ,- з заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом із цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Суд знаходить безпідставними висновки державного виконавця, що самі по собі вчинені ним виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними та достатніми заходами виконання судового рішення.

Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Судувід 27.03.2019 року у справі №750/9782/16-а, від 07.08.2019 року у справі № 378/1033/17, від 04.09.2019 року у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 року у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 року у справі № 554/10283/18.

Аналізуючи обставин справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги скарги про визнання дій державного виконавця протиправними, визнання протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.10.2024 року №58647586, оскільки постанова винесена передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення.

Щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльність ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо примусового виконання рішення, зобов`язання ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228, Міністерство Юстиції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Основними завданнями Міністерства юстиції України є: забезпечення формування та реалізація державної правової політики; забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень; забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктами 4.14 та 4.15 цього Положення міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, Міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань: організовує через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України; контролює через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), здійснення примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та відділами державної виконавчої служби міжрегіонального управління.

Оскільки для проведення виконавчих дій з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача та належного виконання рішення суду про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, знесення за рахунок боржника нежитлової будівлі, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції активно не долучалось, доречних програм чи інших релевантних заходів не вживало, враховуючи, що рішення суду з 18.03.2019 року не виконується, вимоги заявника в частині зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо примусового виконання судового рішення у справі №362/5092/14-ц (2/362/31/16) є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Разом з тим, вимога заявника щодо визнання неправомірною бездіяльність ЦМУ МЮ (м. Київ) задоволенню не підлягає, оскільки управління не залучалось та не приймало участі у виконанні вказаного рішення суду, прав та обов`язків заявника не порушувало.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 1 ст. 41 Закону України 4213-ІХ у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяна Олександрівна, заінтересовані особи: Начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайло Степанович, Начальник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненко Кирило Вікторович на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни щодо винесення постанови від 18.10.2024 року про закінчення виконавчого провадження №58647586.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни від 18.10.2024 року про закінчення виконавчого провадження №58647586 по виконавчому листу №2/362/31/16 від 24.10.2018 року.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів примусового виконання рішення суду у справі №362/5092/14-ц (2/362/31/16) про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, знесення за рахунок боржника нежитлової будівлі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко