Провадження №2/359/1049/2025
Справа №707/2759/24
29 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
1. Зміст доводів пред`явленого позову.
2. Інформація про рух цивільної справи.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 жовтня 2024 року (а.с.60) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Черкаського районного суду Черкаської області Волковій Н.С.
Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2024 року (а.с.63-64) справу за позовом ОСОБА_2 було передано за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 листопада 2024 року (а.с.68) вбачається, що цивільна справа була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 листопада 2024 року (а.с.69) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 січня 2025 року (а.с.87) було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 29 квітня 2025 року, проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання та відзив на позов не подав. Відповідач був неодноразово повідомлений про час там місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.71, 76, 90, 103).
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини регулюються главою 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятою «Зобов`язальне право» ЦК України.
4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19) предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд виходить із дії вказаного принципу в цій цивільній справі. Так, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 набув грошові кошти в загальному розмірі 122507 гривень 54 копійок на достатній правовій підставі, зокрема, на підставі договору. Надані ОСОБА_2 скриншоти не підтверджують укладення з ОСОБА_3 одного договору позики чи декількох договорів позики, на виконання якого / яких ОСОБА_2 декількома транзакціями перерахував грошові кошти відповідачу. Ці обставини свідчать про те, що до спірних правовідносин належить застосувати положення ст.1212 ЦК України.
З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ОСОБА_2 належить стягнути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 122507 гривень 54 копійок.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1461 гривні 79 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.58). Пред`явлений ним позов задоволений на 83,81% (122507,54 : 146179,10 х 100%).
З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1225 гривень 13 копійок (1461,79 : 100% х 83,81%).
Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.ст.280-281 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 122507 гривень 54 копійок.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 1225 гривень 13 копійок.
Повний текст заочного рішення суду складений 9 травня 2025 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя: О.Ю. Семенюта