Справа № 643/7819/25
Провадження № 2-о/643/317/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22.05.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту реєстрації шлюбу, -

у с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кацики І.Ю. звернулася до суду із заявою, в якій просить суд установити факт реєстрації шлюбу, укладеного 20 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження - Україна, Донецька область, місто Горлівка, громадянство - громадянин України) та ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце народження - Україна, Харківська область, Харківський район, село Пісочин, громадянство - громадянка України), який був зареєстрований Міським відділом актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №1376.

В обґрунтування заяви заявницею зазначено, що 20 жовтня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №1376. 26 лютого 2018 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі №643/13431/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Посилалася, що запис про шлюб та, відповідно, про розірвання шлюбу, не було внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, який почав функціонувати з 2010 року. Зазначила, що заявником втрачено оригінал свідоцтва про шлюб від 20 жовтня 2007 року, унаслідок чого вона позбавлена можливості за допомогою відомостей із державного реєстру підтвердити факт реєстрації шлюбу, зміну свого прізвища у шлюбі, розірвання шлюбу, отримати оригінали та дублікати вказаних документів.

Зазначила, що вона звернулася за місцем свого тимчасового перебування до Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві з питання поновлення актового запису про шлюбу, однак отримала відмову у поновленні такого актового запису. Посилалася, що, «як убачається з листа Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 квітня 2025 року №321/33.6-870, відділом здійснено перевірку наявності актового запису про шлюб №1376 від 20.10.2007, складеного Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян, в ході якої вказаний актовий запис не виявлено». Заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту шлюбу».

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Положеннями ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За правилами ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи тлумачення закону під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства, так і загальними засадами цивільного законодавства, серед яких, зокрема, визначені справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як це унормовано положеннями ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається з п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

У п. 10 вказаної Постанови Пленуму також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, серед іншого, що відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року, прийнятій у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року, прийнятій у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18), у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21) зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

Правилами ст. 315 ЦПК України передбачено встановлення у судовому порядку факту реєстрації шлюбу за умови доведеності того, що укладення шлюбу було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які неможливо поновити.

Згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Викладене вище узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року, прийнятій у справі №2-о-48/10, провадження № 61-1217св18.

Як убачається зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви, при її зверненні до Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), останній надав відповідь про відсутність в державному реєстрі актів цивільного стану актового запису про реєстрацію шлюбу, факт реєстрації якого заявник просить установити рішенням суду.

Водночас, як убачається з доданого до заяви листа-повідомлення Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 квітня 2025 року за №321/33.6-80, ОСОБА_1 було повідомлено, що на виконання її заяви «відділом здійснено перевірку наявності актового запису про шлюб №1376 від 20.10.2007, складеного Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в ході якої вказаний актовий запис не виявлено».

Водночас, згідно з копіює свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.10.2007, наданою заявником до матеріалів заяви, акт цивільного стану про шлюб від 20 жовтня 2007 року складався «Міським відділом актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області», а ні «Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)», про відсутність якого в Державному реєстрі актів цивільного стану було повідомлено ОСОБА_1 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наведеним вище письмом-повідомленням.

Відтак, Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та будь-яким іншим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 , заявниці у даній справі, не повідомлялося про відсутність в Державному реєстрації актів цивільного стану актового запису про шлюб №1376 від 20.10.2007, складеного Міським відділом актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області на ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Таким чином, заявником не надано суду відмову зазначеного органу у поновленні запису, яка підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою для прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що подана заява не містить зазначення юридично значимої мети встановлення заявленого факту, що не відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України.

Отже, надані заявником докази не свідчать, що вона використала позасудовий порядок встановлення відповідного факту.

Як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд убачає визначені законом підстави для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. 186, 260, 261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту реєстрації шлюбу - відмовити.

Копію ухвали разом зі заявою та доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя : Я.Ю. Семенова