Справа № 2-1713/11
Провадження № 6/0203/75/2025
УХВАЛА

31 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі №2-1713/11 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі заявник) звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, в якій заявник просить суд:

- видати дублікат виконавчого документу №2-1713/2011 від 01.09.2011, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 11 333,85 доларів США за кредитним договором №233161-СRED від 13.06.2008, що становить 90 252,58 грн;

- видати дублікат виконавчого документу №2-1713/2011 від 01.09.2011, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 25 898,19 доларів США за кредитним договором №VIW3A800003952 від 23.01.2008, що становить 206 229,87 грн.

В обґрунтування вимог своєї заяви заявник зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2011 року по справі №2-1713/2011 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 11333,85 доларів США за кредитним договором №233161-СRED від 13.06.2008, що становить 90252,58 грн; стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 200 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 25898,19 доларів США за кредитним договором №VIW3A800003952 від 23.01.2008, що становить 206 229,87 грн; стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 200 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 1820,00 грн, в решті позовних вимог було відмовлено.

01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-1713/2011 про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 11 333,85 доларів США за кредитним договором №233161-СRED від 13.06.2008, що становить 90 252,58 грн, та виконавчий лист №2-1713/2011 про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 25 898,19 доларів США за кредитним договором №VIW3A800003952 від 23.01.2008, що становить 206 229,87 грн.

Вказані виконавчі листи перебували на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ).

06.09.2024 року за вихідним №б/н та 16.09.2024 року за вихідним №б/н банк звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) із заявами про повернення виконавчих документів стягувачу. Відповідь на вказані заяви до банку не надходила.

19.02.2025 року банк звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою щодо надання інформації про результати розгляду вищезазначених заяв банку та в порядку ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» повідомити інформацію про хід виконання виконавчого провадження та вжиті виконавчі дії, а також надати постанови про повернення виконавчого документу із оригіналами виконавчих документів.

На запит банку Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) 11.03.2025 року за №745 повідомив, що у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження: №29053304 з виконання виконавчого листа №2-1713/11, виданого 01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 90252,58 грн на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та №29052317 з виконання виконавчого листа №2-1713/11, виданого 01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 206229,87 грн на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

23.10.2024 року державним виконавцем повернуто виконавчі документи стягувачу, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», постанови та виконавчі документи направлені поштою вих.№9746. Станом на 11.03.2025 року повторно до відділу вищезазначені листи на виконання не надходили, надано банку витяги з АСВП із постановами про повернення виконавчого документу стягувачу по ВП №29053304 та ВП №29052317 від 23.10.2024 року.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.03.2025 року №Е.16.0.0.0/4-250312/15858, виконавчі документи, видані Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, по справі №2-1713/2011 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, втрачено при пересилці та до виконання повторно не пред`явлено.

У результаті цього, стягувач в особі АТ КБ «ПриватБанк» був позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчі документи до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» та права на виконання рішення суду, що гарантоване державою.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 року, цивільну справу №2-1713/11, провадження №6/0203/75/2025, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 20.03.2025 року.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року було прийнято до провадження заяву про видачу дубліката виконавчого документа та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання 31.03.2025 року учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.

Представник заявника подала до суду заяву про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа за її відсутності, а боржник причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Суд зазначає, що п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, який регулює порядок вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа, не передбачає обов`язкової участі заявника та боржника у судовому засіданні для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа, неявка яких не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд розглянув заяву про видачу дубліката виконавчого документу за відсутності заявника (стягувача) та боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до заяви письмові докази, проаналізувавши положення чинного законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.05.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення в цивільній справі №2-1713/2011, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 11333,85 доларів США за кредитним договором №233161-СRED від 13.06.2008, що становить 90252,58 грн; стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 200 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 25898,19 доларів США за кредитним договором №VIW3A800003952 від 23.01.2008, що становить 206 229,87 грн; стягнуто з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 200 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 1820,00 грн, в решті позовних вимог було відмовлено.

01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано рішення суду та виконавчі листи.

04.10.2011 року постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Бабія О.М. було відкрито виконавче провадження №29053304 з примусового виконання виконавчого листа №2-1713/11, виданого 01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 90252,58 грн.

04.10.2011 року постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Бабія О.М. було відкрито виконавче провадження №29052317 з примусового виконання виконавчого листа №2-1713/11, виданого 01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 206229,87 грн.

06.09.2024 року за вихідним №б/н представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) були направлені заяви про повернення виконавчого документа по виконавчому провадженню №29053304 та №29052317.

19.02.2025 року за вихідним №б/н представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) була направлена заява щодо надання інформації про результати розгляду заяв від 06.09.2024 року, оскільки відповідь на них банку не надходила, та в порядку ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» повідомити інформацію про хід виконання виконавчого провадження та вжиті виконавчі дії, а також надати постанови про повернення виконавчого документу із оригіналами виконавчих документів.

11.03.2025 року Першим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) була надана відповідь АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої зазначено, що на виконанні перебували виконавчі провадження №29053304 та №29052317 по виконанню виконавчих листів, виданих Кіровським районним судом м. Дніпропетровська. Перевіркою було встановлено, що майна, яке підлягає опису та арешту у боржника відсутнє. Здійснені всі заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Боржниця отримує пенсію. Однак, на період воєнного стану із пенсії проводити утримання боргів заборонено. 23.10.2024 року державним виконавцем повернуті виконавчі документи стягувачу, керуючись п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», постанови та виконавчі документи направлені поштовою кореспонденцією стягувачу вих. №9746, за адресою: вул. Пирогова, 52/302. Станом на 11.03.2025 року повторно до відділу вищезазначені виконавчі листи на виконання не надходили.

Як видно з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.03.2025 року №Е.16.0.0.0/4-250312/15858, виконавчі документи, видані Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по справі №2-1713/2011, за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, втрачено при пересилці та до виконання повторно банком не пред`явлено.

Аналіз викладених вище обставин справи дозволяє суду дійти висновку, що на момент звернення заявника до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа рішення суду, яке набрало законної сили, залишається невиконаним.

Суд зазначає, що відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п. 17.4 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України вказує, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року, справа №419/310/12, провадження № 61-13084св21, що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою ст. 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У ході судового розгляду заяви судом було встановлено, що виконавчий лист в цивільній справі був виданий на виконання рішення суду від 11.05.2011 року, яке набрало законної сили.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції було встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами 4-5 ст. 12 вищезазначеного Закону встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Суд, враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обраховувати від дати його останнього повернення 23.10.2024 року, а тому граничним строком пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання є 23.10.2027 року. Також суд бере до уваги те, що фактично виконавчі документи є втраченими та заявником надано суду докази втрати оригіналів виконавчих листів та такі на виконанні не перебувають.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа.

Керуючись ст. ст. 260, 261, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі №2-1713/11 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії у Кіровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Видати дублікат виконавчих листів, виданих 01.09.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська в цивільній справі №2-1713/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 25898,19 доларів США за кредитним договором №VIW3A800003952 від 23.01.2008, що становить 206 229,87 грн та про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості перед банком в розмірі 11333,85 доларів США за кредитним договором №233161-СRED від 13.06.2008, що становить 90252,58 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва