КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/8443/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі адвоката Титаренко Ю. Д. в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Титаренко Юлії Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Диби О. В.

від 05 червня 2020 року

у цивільній справі № 756/7279/18 Оболонського районного суду міста Києва

за позовом Акціонерне товариство «Сенс Банк» (ПАТ «Альфа-Банк»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Банк звернувся із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до укладеної з ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», угоди про надання особистого кредиту № 500615513 від 05.09.2017 ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 199 120 грн із строком кредитування до 06.09.2021 з процентною ставкою 10,99% річних. Вказував, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.04.2018 становить 199 138 грн 73 коп. та складається з: 185 069 грн 03 коп. - суми заборгованості за кредитом, 3 588 грн 77 коп. - суми процентів за користування кредитом, 9 651 грн 61 коп. - суми комісії, 829 грн 32 коп. - суми штрафу.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму кредитної заборгованості в розмірі 199 138 грн 73 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року виправлено описку в заочному рішенні суду від 05 червня 2020 року. Виправлено помилку у виконавчому листі № 756/7279/18, виданому 14.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми кредитної заборгованості в розмірі 199 138, 73 грн.

Ухвалою від 21.02.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 червня 2020 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Титаренко Ю. Д., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вказував, що позивач, мотивуючи позовні вимоги у даній справі фактом порушення боржниками зобов`язання за кредитним договором, належними та допустимими доказами вказані обставини не підтверджує.

Вказує на те, що надані позивачем в якості засобів доказування копія Угоди про надання особистого кредиту №500615513, якою встановлено загальні умови кредитування, копію оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500615513 від 05.09.2017, копію графіку повернення кредиту, копію анкети на отримання кредиту, розрахунок суми заборгованості за кредитом не підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, а є цивільно-правовими документами, які визначають взаємні юридичні права і обов`язки та економічну відповідальність банку і клієнта (позичальника) з приводу проведення кредитної операції (ст. 1054 ЦК України, ст. 202 ЦК України).

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виконання обов`язків кредитодавця за кредитним договором та фактичне надання кредитних коштів. Посилання позивача на розрахунок заборгованості за кредитом, як на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, не мають прийматися судом до уваги, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Зазначає, що у позовній заяві міститься згадка про наявність виписки з особового рахунку відповідача, якою, начебто, підтверджується факт виконання ПАТ «Альфа-Банк» договірних умов в частині надання ОСОБА_1 кредиту, однак до позовної заяви таку виписку не додано. В заочному рішенні судом зазначено, що позивач належним чином виконав зобов`язання з надання відповідачеві кредиту, натомість рішення суду не містить посилань на будь-які докази, на підставі яких суд дійшов такого висновку.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвоката Титаренко Ю. Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Титаренко Ю. Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що 05.09.2017 між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено угоду про надання особистого кредиту № 500615513 у розмірі 199 120 грн із строком кредитування до 06.09.2021 з процентною ставкою 10,99 % річних.

Зі змісту копії анкети-заяви до договору про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» від 05.09.2017, що міститься матеріалах справи, слідує, що відповідач просила Банк відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я.

При цьому п. 6 оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500615513 від 05.09.2017 сторони погодили, що дата остаточного повернення кредиту, яка є також і датою припинення нарахування відсотків та комісій, є 06.09.2021.

Також сторонами узгоджено, що кредит надається для власних (особистих) потреб позичальника, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику в ПАТ «Альфа Банк», суми грошових коштів в розмірі 190 000 грн. Днем надання кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, вказані в п. 7 цієї оферти на укладення Угоди про надання кредиту (п. п. 7, 7.1 Оферти).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у спірних правовідносинах банк свої зобов`язання виконав належним чином й надав відповідачу кредит у розмірі 199 120 грн, водночас, відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 02.04.2018 становить 199 138 грн 73 коп.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов'язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Позивач стверджує, що відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 02.04.2018 становить 199 138 грн 73 коп.

При цьому, на обґрунтування позовних вимог позивач надав: копію угоди про надання особистого кредиту № 500615513, якою встановлені загальні умови кредитування, копію оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500615513 від 05.09.2017, копію графіку повернення кредиту, копію анкети на отримання кредиту, розрахунок суми заборгованості за кредитом, анкета-заява до договору про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» від 05.09.2017, завірену позивачем копії паспорта та довідки про присвоєння відповідачу ідентифікаційного коду, копії вимоги про досудове врегулювання спору, надісланої Банком відповідачці, статут ПАТ «Альфа-Банк» в редакції від 26.04.2013.

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.03.2018 сума заборгованості відповідача за кредитом становить 199 138 грн 73 коп. та складається з заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту та штрафу.

Утім, колегія суддів вважає, що наданий позивачем при подачі позову розрахунок заборгованості не може бути достатнім та вагомим доказом наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Судова практика у цьому питанні є усталеною (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61- 19321св21).

Отже, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме в сумі 199 138 грн 73 коп. Будь-яких доказів користування кредитними коштами, до матеріалів справи позивачем надано не було. Відтак, жодних належних доказів (зокрема, виписки по особовому рахунку) тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідача за кредитним договором від 05.09.2017 становить 199 138 грн 73 коп., матеріали справи не містять.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, висновки суду першої інстанції про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором та доведеність позовних вимог є помилковими, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження, є обґрунтованими, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України зважаючи на результат апеляційного розгляду підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сенс Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати із сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3584 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Титаренко Юлії Дмитрівни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ПАТ «Альфа-Банк») на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати із сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3584 грн 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 травня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко