15.05.2025 Справа № 756/2549/25
Номер справи 756/2549/25
Номер провадження 2/756/2771/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 травня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 6920,00 грн, а також судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

У обґрунтуванні позову позивач зазначає, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019.

29.02.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та позивачем ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № 290224-11, у відповідності до умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» відступило позивачу ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019, право на одержання яких належить ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», а позивач ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість в сумі 6920,00 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1120,00 грн - заборгованість за відсотками; 1800,00 грн - штраф.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28 %.

29.02.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № 290224-11, у відповідності до умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» відступило позивачу ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019, право на одержання яких належить ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», а позивач ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд установив, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором існує заборгованість в сумі 6920,00 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1120,00 грн - заборгованість по процентах; 1800,00 грн - штраф.

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати в сумі 2422, 40 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 4 000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим представником обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, також беручи до уваги часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 137, 141, 280, 281 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, офіс 601) заборгованість за кредитним договором № 11.09.2019-010001174 від 11.09.2019 у розмірі 6920 (шість тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У іншій частині судових витрат - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.В. Белоконна