КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6095/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Київ

справа №755/11524/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

зобов'язати КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», доповнити помісячні рахунки на оплату послуги постачання теплової енергії показаннями вузлів обліку (будинкового лічильника) теплової енергії на початок та кінець розрахункового періоду, платіжними реквізитами, даними про період часу, за який здійснюється перерахунок плати;

стягнути з КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на його користь 8000 грн. або у розмірі, встановленому судом, як компенсацію моральної шкоди, заподіяної тривалим порушенням відповідачем чинного законодавства та прав споживачів.

В обґрунтування вимог посилався на те, що тривалий час, отримуючи послугу постачання теплової енергії для опалення його помешкання, він змушений постійно перебувати в емоційній напрузі через неможливість перевірити правильність нарахувань плати за спожите тепло.

Вказував, що спочатку подібні вчинки відповідача він намагався виправляти шляхом усних звернень до центру обслуговування клієнтів, проте безуспішно. Однією із причин постійних непорозумінь було те, що виконавець послуги у виставлених рахунках не надає інформації про показання будинкового лічильника теплової енергії, на підставі яких розраховувалася щомісячна плата, відтак, перевірити нараховану суму за звітний період немає можливості.

Зазначав, що в порушення чинного законодавства, відповідач ніколи не надавав і не надає досі інформації про показання будинкових вузлів обліку (лічильників).

Посилався на те, що надавані відповідачем рахунки не містять важливої для нього інформації, передбаченої Правилами формування рахунків на оплату комунальних послуг, вимоги до їх змісту та структури, а саме про платіжні реквізити виконавця, що ускладнює розрахунки з ним у дистанційному режимі; періоди часу, за які здійснюється перерахунок та причини цього, що призводить до плутанини при спробі перевірити правильність нарахованої плати.

Вказував, що відповідач є виконавцем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води який діє на підставі укладених публічних договорів приєднання, отже, Наказ №23 Мінрегіону поширюється на його діяльність. Відтак, рахунки, які надаються відповідачем споживачам послуги, мають обов`язково містити не тільки інформацію про обсяг спожитої послуги, а й поточні та попередні показання вузлів обліку, на основі яких цей обсяг визначається.

Зазначав, що його право на інформацію про надану відповідачем послугу теплопостачання в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» тривалий час і досі порушується.

Посилався на те, що у вказаній ситуації має місце свідоме і наполегливе приховування інформації від споживача відповідачем про справжні обсяги наданої послуги, спонукаючи його сплатити за цю послугу не володіючи повною інформацією про неї. Така практика відповідача має усі ознаки нечесної по відношенню до нього як споживача. Ці протиправні дії відповідача є постійними у часі, чим завдається моральна шкода йому як споживачу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування вимог посилався на те, що у вступній частині оскаржуваного рішення судом в цілому правильно констатуються позиції сторін щодо предмета позову. Проте, суд першої інстанції приходить до передчасного висновку, який мав би грунтуватися на цих позиціях і сукупності доказів, зібраних у матеріалах справи, не повно їх дослідивши.

Вказував, що твердження суду про те, що у позовній заяві відсутні докази того, що інформація про показання лічильників тепла на початок та кінець розрахункового періоду відсутня у щомісячних рахунках не відповідає матеріалам справи. Сторінка 3, абзац 4 містить посилання на такий доказ, а саме на копію рахунку, при цьому у позовній заяві звернуто увагу суду той факт, що форма рахунку не передбачає надання такої інформації.

Зазначав, що у матеріалах справи є усі рахунки за період з 2018 року по 2024 рік, надані самим відповідачем у відзиві від 19 серпня 2024 року, із яких однозначно вбачається повна відсутність інформації про показання будинкового лічильника тепла не тільки у щомісячних рахунках, а й взагалі упродовж кількох років поспіль.

Посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст.264, 265 ЦПК України та наказ №23 від 31 січня 2020 року, виданий Міністерством розвитку громад та територій України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2020 року за №202/34485 при ухваленні оскаржуваного рішення. Наслідком такої позиції суду став передчасний висновок про те, що відсутній обов'язок надавача послуг включати такі відомості (про показання будинкових лічильників тепла) до помісячних рахунків.

27 січня 2025 року від відповідача КП виконавчого органу КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04грудня 2013 року.

Також позивач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою, виконавцем послуг за якими є відповідач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».

У листопаді 2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача звернення, в якому останній просив надати роз`яснення, на яких законних підставах у рахунках, які надаються КП «Київтеплоенерго» відсутня інформація про показники будинкового лічильника споживаної теплової енергії, на основі яких розраховується плата за опалення МЗК.

Як зазначив позивач відповіді на його звернення від відповідача не надійшло.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що якби в рахунках на оплату послуг теплопостачання надавалися дані показань будинкового лічильника теплової енергії, у нього була б можливість звірити ці дані з фактичними показаннями лічильника та перевірити правильність нарахованої йому плати за спожиту послугу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував на те, що в рахунках-повідомленнях, які направляються на адресу споживачів окрім інформації, щодо здійснених КП «Київтеплоенерго» нарахувань за спожиті послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води відображено інформацію щодо здійснених нарахувань іншими виконавцями послуг та посилання на положення Методик, згідно яких здійснено нарахування іншу довідкову інформацію, інформацію щодо найменування та платіжні реквізити виконавців комунальної послуг відображено на зворотному боці рахунку-повідомлення. Тобто, платіжні реквізити виконавців послуг, зокрема КПвиконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» містяться на зворотному боці рахунку-повідомлення. Зазначав, що КП «Київтеплоенерго» не розробляє та не уповноважений на розроблення самої форми рахунку-повідомлення. Підприємство та/або уповноважені особи лише наповнює таку форму своєю обліковою інформацію та щомісячно направляє такі рахунки на адресу споживачів у тому числі і позивачу. Додатково зазначає, що оскільки рахунок-повідомлення має уніфіковану форму, яку розробляється для всіх будинків з різними алгоритмами здійснення нарахувань сплати за комунальні послуги обмеженням місця для розміщення інформації для всіх виконавців послуг та технічними особливостями програмного комплексу результат проведеного перерахунку відображено у вигляді суми з плюсовим від`ємним значенням. Отже, у разі потреби для деталізації перерахунку, котрий відображено в рахунку-повідомлення, зокрема уточнення періоду, за який здійснюється перерахунок, споживач може звернутись до районних сервісних центрів ЦКС. Вказував, що відображення в рахунках-повідомленнях поточних та попередніх показників засобів обліку призведе до викривлення інформації щодо загальнобудинкових обсягів спожитої теплової енергії. Зазначав, що твердження позивача про спричинення йому значних душевних страждай які призвели до відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн. є обґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку визначено ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Формування рахунків та доступ споживачів до облікової інформації врегульовано ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону (ч.1 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Положеннями ч.3 ст.8 вказаного Закону визначено, що рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію:

1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;

2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;

3) період, за який здійснюється нарахування;

4) загальна сума до сплати;

5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);

6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;

7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;

8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);

9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення наведеного у п.3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено.

Нормами Розділу І Методики №315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об'єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащена вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.

Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Згідно приписів ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи положення ч.2 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання, має надаватися споживачу не менше двох разів на рік, що не зумовлює обов`язок надавача послуг включати такі відомості до помісячних рахунків.

З наданих стороною відповідача рахунків-повідомлень по квартирі позивача станом на 01 листопада 2018 року, 01 листопада 2019 року, 01 листопада 2020 року, 01 листопада 2021 року, 01 листопада 2022 року, 01 листопада 2023 року, 01 квітня 2024 року вбачається, що в них зазначено поточні та попередні показання будинкового лічильника, які змінюються кожного року, оскільки як зазначав відповідач у відзиві, як на позовну заяву, та і на апеляційну скаргу, коригування скоригованого (приведеного) споживання комунальної послуги на кінцеву дату розрахункового періоду відповідно фактичних показань засобу обліку здійснюється в наступному розрахунковому періоді.

Також у вказаних рахунках-повідомленнях зазначено скільки Гкал та куб.м гарячої води спожито мешканцями будинку згідно з показаннями будинкових вузлів комерційного обліку за конкретний місяць.

Щодо посилання позивача на те, що якби в рахунках на оплату послуг теплопостачання надавалися дані показань будинкового лічильника теплової енергії, у нього була б можливість звірити ці дані з фактичними показаннями лічильника та перевірити правильність нарахованої йому плати за спожиту послугу, колегія суддів зазначає, що для правильності нарахування за послуги з централізованого опалення (ЦО), які обраховуються на підставі показань квартирного обліку дані загальнобудинкового лічильника не потрібні. А для визначення оплати послуг зазначених в рахунках-повідомленнях, як МЗК, ФСО, ФСГ покази загальнобудинкового лічильника про зазначення яких просить ОСОБА_1 , об`єктивно не дадуть можливості визначити обсяг постачання теплової енергії для МЗК, ФСО, ФСГ, оскільки обсяг теплової енергії для цих послуг є різницею між загальним обсягом теплової енергії за загальнобудинковим приладом обліку та обсягом теплової енергії, яка спожита іншими співвласниками багатоквартирного будинку, що мають прилади обліку.

Отже, такий спосіб захисту позивача як зобов'язати КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», доповнити помісячні рахунки на оплату послуги постачання теплової енергії показаннями вузлів обліку (будинкового лічильника) теплової енергії на початок та кінець розрахункового періоду, сам по собі не призведе до захисту прав ОСОБА_1 .

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем були порушені будь-які суб'єктивні права позивачанезазначенням у рахунках показань вузлів обліку (будинкового лічильника) теплової енергії на початок та кінець розрахункового періоду.

Посилання позивача на те, що в рахунках відсутня інформація про показання будинкового лічильника тепла, отже відповідач не надає необхідну інформацію щодо спожитої теплової енергії споживачу, колегія суддів відхиляє оскільки вся інформація по особовому рахунку споживача (обсяг та вартість наданих послуг, проведені оплати, заборгованість з оплати послуг, періоди, в яких виникла заборгованість, відомості про обчислення її розміру, дані про квартирні засоби обліку теплової енергії та гарячої води споживача та ін.) розміщена додатково в Особистому кабінеті споживача.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у разі необхідності, кожний споживач може звернутись до виконавця послуг для перевірки коректності нарахувань обсягів та вартості наданих послуг протягом звітного періоду та в цілому за опалювальний сезон.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов'язання КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», доповнити помісячні рахунки на оплату послуги постачання теплової енергії показаннями вузлів обліку (будинкового лічильника) теплової енергії на початок та кінець розрахункового періоду, платіжними реквізитами, даними про період часу, за який здійснюється перерахунок плати.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оскільки вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є похідною від зобов'язання КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», доповнити помісячні рахунки на оплату послуги постачання теплової енергії показаннями вузлів обліку (будинкового лічильника) теплової енергії на початок та кінець розрахункового періоду, платіжними реквізитами, даними про період часу, за який здійснюється перерахунок плати, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вона також задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційнускаргупозивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: