УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 372/579/23

провадження № 61-3975 ск 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Приватного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання в порядку спадкування права на земельну ділянку (пай),за касаційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Обухівське» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила: визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну ділянку частку/пай № НОМЕР_1 площею 3,4026 га (кадастровий номер :06:006:0016) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, право на яку мала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , і яку фактично успадкував померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , але юридично своїх спадкових справ не оформив, та право на земельну ділянку частку/пай № НОМЕР_2 площею 3,4711 га (кадастровий номер :06:004:0051) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, право на яку мав померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

2. Обухівський районний суд Київської області рішенням від 07 вересня 2023 року позов задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) № НОМЕР_2 площею 3,4711 га (кадастровий номер :06:004:0051) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, яка перебуває у користуванні приватного акціонерного товариства «Обухівське», що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Визнав за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 площею 3,4026 га (кадастровий номер :06:006:0016) для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Обухівської міської ради Київської області, яка перебуває у користуванні приватного акціонерного товариства «Обухівське», що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В іншій частині вимог позову відмовив.

3. Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Обухівське» (далі ? ПАТ «Обухівське») залишено без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року - без змін.

4. У березні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Обухівське» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, в якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

5. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2024 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 372/579/23, визначено ОСОБА_4 , судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Фаловська І. М.

6. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_4 (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. ухвалою від 27 травня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи з Обухівського районного суду Київської області.

7. На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_4 , на підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Фаловської І. М.

8. Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2024 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 372/6579/23, визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Литвиненко І. В., Петров Є. В.

9. Під час підготовки справи до розгляду з`ясовано, що касаційне провадження у цій справі відкрите Верховним Судом помилково та підлягає закриттю з огляду таке.

10. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

11. Також відповідно до положень статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

12. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

13. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

14. Відповідно до інформації, яка наявна в матеріалах справи, а саме з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,4711 га, кадастровий номер :06:004:0051, станом на 03 січня 2023 року становить 133 419,84 грн, оцінка земельної ділянки площею 3,4026 га, кадастровий номер :06:006:0016, станом на 03 січня 2023 року становить 137 097,4 грн.

15. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

16. Отже ціна позову в цій справі становить 270 517,24 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищувало двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 179/655/19 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

17. Водночас касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню. Не встановлені такі підстави і Верховним Судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

18. Визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

19. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

20. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

21. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

22. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

23. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

24. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

25. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

26. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

27. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ПАТ «Обухівське» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394, 396 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Приватного акціонерного товариства «Обухівське» про визнання в порядку спадкування права на земельну ділянку (пай),за касаційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Обухівське» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ І.В. Литвиненко

/підпис/ Є. В. Петров