Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №117/491/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники справи:

представник позивача Цюпа О.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" в особі представника Цюпи О.В. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 01 квітня 2023 року, між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 , було укладено договір про надання кредиту №458847-КС-003, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку строком на 24 тижні, тобто до 16 вересня 2023 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом, які є фіксованими у розмірі 2,00000000% за кожен день та комісії за надання кредиту в сумі 3 750 грн.. Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12 лютого 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 108 581,82 грн., з яких: 25 000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 79 831,82 грн. сума прострочених платежів по процентах, 3750 грн. сума прострочених платежів за комісією. Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 108 581,82 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2 422,40 грн..

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представник відповідача просить справу слухати в його відсутність позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Згідно положень ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи-отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що представник позивача звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою 06 березня 2024 року. 24 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та надано відповідачеві п`ятнадцяти денний строк для подання відзиву.

Згідно даних рекомендованого повідомлення, відповідач ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження та копії позовних матеріалів 04 травня 2024 року.

В свою чергу представник відповідача надав до суду відзив лише 23 грудня 2025 року, тобто з порушення строків визначених судом. Клопотань про продовження судом строку для написання відзиву від відповідача та його представника не надходило.

За таких обставин, суд з урахуванням положень ч.8 ст.187 ЦПК України, принципу рівності та змагальності сторін цивільного судочинства, доходить висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами без урахування відзиву.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, однак суд його не приймає до уваги оскільки відзив було подано з порушенням строків встановлених судом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, 01 квітня 2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №458847-КС-003, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України"Про електронну комерцію" (а.с.22-24).

За умовами вказаного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 25 000 грн., строком на 24 тижні. Також, відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язаний сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,00000000 % в день (фіксована ставка), а також комісію за надання кредиту у розмірі 3 750,00 грн..

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 23 листопада 2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №480156-КС-001 про надання кредиту (а.с.20-21).

В подальшому, 01 квітня 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №458847-КС-003 про надання кредиту на умовах визначених офертою(а.с.13-16).

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" №116/02 від 09 лютого 2024 року, а також випискою по особовому рахунку з 01 квітня 2023 року по 12 лютого 2024 року, яка надійшла до суду за клопотанням представника позивача від АТ "СЕНС БАНК"(а.с.19,63).

Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 12 лютого 2024 року, загальний розмір заборгованості становить 108 581,82 грн., з яких: 25 000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 79 831,82 грн. сума прострочених платежів по процентах, 3 750 сума прострочених платежів за комісією (а.с.17-18).

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України Про електронну комерцію визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ст.11 Закону України Про електронну комерцію відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Згідно положень ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до положень ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не повернуті, позивачем підтверджено факт перерахування відповідачу кредитних коштів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 25 000 грн. суму прострочених платежів по тілу кредиту.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача прострочених платежів по процентах, суд зазначає наступне.

За положеннями ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Між тим, у відповідності до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців" (у редакції станом на 10 жовтня 2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З даних довідки Управління поліції особливого призначення №2 Національної поліції України "Лють", вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проходить службу в Національній поліції України та з 02 травня 2023 року перебуває на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Департаменту поліції особливого призначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Відповідач ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, підлягають до часткового задоволення, а саме за період з 01 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року в розмірі 10 831,82 грн., згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.17).

В період з 02 травня 2023 року по 12 лютого 2024 року відповідач звільняється від сплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки останній по справі є військовослужбовцем та згідно п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від сплати процентів за кредитним договором.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за кредитом в розмірі 10 831,82 грн..

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 3700,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно даних договору №458847-КС-003 про надання кредиту передбачено сплату комісії в розмірі 3750,00 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту та пов`язана з наданням кредиту.

Відповідно до положень ч.ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно положень ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.

Разом із тим, положеннями ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити.

Враховуючи викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує із відповідача на користь позивача 35 831,82 грн., з яких: 25 000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 10 831,82 грн. сума прострочених платежів по процентах.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 799,39 грн. (35831,82 х 2 422,40 : 108581,82).

На підставі викладеного, керуючись ст.cт.10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстрованого в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за договором про надання кредиту №458847-КС-003 від 01 квітня 2023 року у загальному розмірі 35 831,82 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстрованого в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" судовий збір в розмірі 799,39 грн..

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :