Справа №551/211/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2025 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Сиволапа Д.С.,
секретаря Бараненко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області питання розподілу судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, понесених позивачем у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
29 квітня 2025 року Шишацьким районним судом Полтавської області винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі, вирішено питання стягнення з відповідача витрат позивача зі сплати судового збору.
Розгляд справи проводився судом в порядку загального позовного провадження.
17 березня 2025 року у справу вступила новий представник позивача адвокат Ялова М.О. надавши відповідь на відзив, а також документи що підтверджують її повноваження.
Адвокат Овчаренко Я.О. подальшої участі у справі в якості представника позивача не приймала.
В судовому засіданні 29.04.2025, до закінчення судових дебатів, представник позивача адвокат Ялова М.О. зробила заяву про те, що докази щодо розміру судових витрат будуть надані суду протягом п`яти дні з моменту винесення судового рішення.
До даної заяви надані наступні докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат.
- договір б/н про надання правової допомоги від 03.02.2025, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Яловою М.О. (а.с. 9-10);
- акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 30.04.2025 з детальним переліком та описом виконаних робіт та наданих послуг;
Розгляд питання розподілу судових витрат призначено судом в судовому засіданні о 14-00 год. 19 травня 2025 року з викликом (повідомленням) учасників справи.
Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, її учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали. В зв`язку з цим розгляд справи здійснено судом за відсутності учасників судового розгляду, без проведення фіксування технічними засобами.
Надаючи оцінку питання необхідності розподілу судових витрат після постановлення рішення у справі, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року (справа № 826/1216/16) сформовано позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Частиною 1 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто ключовим в даному випадку є не лише вчасне подання стороною відповідної заяви щодо розподілу судових витрат, а й наявність поважних причин, які перешкоджають (перешкоджали) стороні до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат
У своїй постанові від 10 січня 2024 року (справа № 285/5547/21) Верховний Суд висловив наступну позицію «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».
На думку суду дана позиція Верховного Суду є релевантною для даної справи та підлягає обов`язковому застосуванню на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України.
Так, разом з позовною заявою було надано лише квитанцію про сплату судового збору, докази щодо розміру інших понесених позивачем судових витрат надані не були.
Незважаючи на те, що представником позивача вчасно (до закінчення судових дебатів) зроблено заяву про намір подання доказів щодо судових витрат, нею ніяк не обґрунтована наявність поважних причин, що перешкоджали наданню таких доказів до закінчення розгляду справи, яка розглядалась судом на протязі 2-х місяців із проведенням підготовчого та судового засідань. При цьому в кожному з таких засідань приймала участь представник позивача Ялова М.О.
При цьому договір про надання правової допомоги з адвокатом Яловою М.О. був укладений ще 03.02.2025, а отже ніщо не заважало надати його разом з позовною заявою, чи, принаймні, до стадії судових дебатів.
За таких обставин, суд вважає, що дії представника позивача у вигляді несвоєчасного надання договору про надання правової допомоги, а також складання акту виконаних робіт та виставлення рахунку на оплату правничих послуг вже після розгляду справи по суті, без наявності поважних причин зробити це раніше та надати відповідні документи в розпорядження суду та іншої сторони, є нічим іншим ніж намаганням «підігнати» раніше заявлений розмір судових витрат під конкретний результат розгляду справи, що суперечить принципу добросовісності та змагальності сторін.
Крім того позовна заява підписана іншим представником позивача адвокатом Овчаренко Я.О., договору про правничу допомогу з якою суду не наданий. Тобто наразі неможливо виокремити який саме з довх представників позивача (Овчаренко Я.О. чи Ялова М.О,) представник вчиняв процесуальні дії, наведені у п. 1-2 акти приймання передачі наданої правової допомоги (а.с.8).
За таких обставин та зважаючи на те, що стороною позивача не наведено жодного обґрунтування неможливості подання доказів щодо розміру судових витрат до винесення рішення по суті позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
Керуючись вимогами ст.ст. 246, 270 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви представника позивача адвоката Ялової Марини Олександрівни про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення (підписання).
Головуючий - суддя Д.С. Сиволап