Житомирський апеляційний суд
Справа №279/390/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г.
Категорія 62 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №279/390/25 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Івашкевич О.Г.

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка (рідна сестра його батька) ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалася з земельної ділянки (паю), що знаходиться на території Кожухівської сільської ради Коростенського району. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) серії ЖТ №0105890 від 30.09.1997 року, виданого Коростенською РДА.

Спадкоємцем першої черги за законом на дане спадкове майно був син спадкодавця - ОСОБА_3 , який після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняв спадщину, так як на момент смерті проживав разом із спадкодавцем за однією адресою по АДРЕСА_1 . Факт прийняття спадщини підтверджується довідкою, виданою Кожухівською сільрадою №14-13/105 від 22.10.2024 року. Однак свідоцтво на спадщину за законом після смерті матері не отримав та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2019 року у справі №279/3831/19 ним підтверджено родинні відносини зі спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачу було наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 .

На підставі вказаного рішення та заяви позивача державним нотаріусом Другої Коростенської державної нотаріальної контори 07 грудня 2019 року було заведено спадкову справу та 27 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому ОСОБА_3 .

Однак частина спадкового майна у вигляді земельної ділянки, яка належала матері спадкодавця - ОСОБА_4 , на яку позивач має право за законом, на даний час залишилася не успадкованою.

На звернення до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на спадщину йому було відмовлено, так як немає оригіналу сертифікату на право власності на ділянку (пай), серії ЖТ №0105890 від 30.09.1997 року, виданого Коростенською РДА на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. Дана обставина підтверджується повідомленням №945/02-14 від 30.11.2024 року Другої Коростенської державної нотаріальної контори.

Враховуючі зазначені обставини, так як в районній нотаріальній конторі у видачі свідоцтва на спадщину відмовлено, змушений звернутися до суду із позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, яке складається з земельної ділянки (паю), що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай), серії ЖТ №0105890 від 30.09.1997 року, в реформованому КСП «Батьківщина», виданого 24.09.1997 року Коростенською РДА, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі встановлено обставини справи та не надана належна оцінка наданим доказам. Зокрема звертає увагу, що ним були подані належні докази на підтвердження факту вступу в управління спадковим майном померлим ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме довідка видана Кожухівською сільською радою №14-13/105 від 22.10.2024 року, що узгоджується із положенням ст. 549 ЦК УРСР. Позивач також у встановлений законом строк прийняв належну частину спадщини за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , про що свідчить рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2019 року у справі №279/3831/19, яким також були підтвердженні родинні стосунки між позивачем та померлим спадкодавцем ОСОБА_3 . Також вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки виконавчий комітет Коростенської міської ради входить до системи органів місцевого самоврядування з повноваженнями, визначеними гл.2 розділу ІІ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який здійснює функції та представляє інтереси органу місцевого самоврядування. Вважає, що формальний підхід до розгляду справи в суді першої інстанції призвів до ухвалення незаконного рішення.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалася.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, простив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Також суд звернув увагу на те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки у спадкових правовідносинах за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, належним відповідачем є відповідна територіальна громада, тобто у даному випадку територіальна громада Коростенської міської ради, а не її виконавчий комітет.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яка згідно пояснень позивача ОСОБА_1 доводиться йому тіткою (рідна сестра батька) (а.с.3,4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй за життя майно та майнові права, зокрема на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Батьківщина», про що свідчить сертифікат на прав на земельну частку (пай) серії ЖТ №0105890 від 30.09.1997 року, виданого на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 24.09.1997 року №263 (а.с.13).

Встановлено, що до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 згідно записів в погосподарській книзі №1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки Кожухівського старостинського округу Коростенської міської ради Житомирської області № 14-13/104 від 22.10.2024 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).

З відповіді державного нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори № 945/02-14 від 30.11.2024 на заяву позивача ОСОБА_1 від 30.11.2024 року слідує, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви позивача про прийняття спадщини, по праву наданому рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.09.2019 року справа №279/3831/19, 07 грудня 2019 року заведено спадкову справу №291/2019 та 27 листопада 2020 за реєстр.№№925-926 на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно поданих позивачем документів нотаріусом встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (факт прийняття ним спадщини підтверджується довідкою Кожухівського старостинського округу Коростенської міської ради Житомирської області № 14-13/104 від 22.10.2024).

Після смерті ОСОБА_2 до Другої Коростенської державної нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття спадщини (відмову) не зверталися, спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилась.

За інформацією Відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено, що згідно документів по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Батьківщина» Кожухівської сільської ради, в уточнені списки громадян КСП «Батьківщина», які мають право на земельну частку (пай) включено ОСОБА_2 , та останній дійсно видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Батьківщина» серії ЖТ №0105890 від 30.09.1997, виданого на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 24.09.1997 №263. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не видавався.

При цьому нотаріусом роз`яснено позивачу ОСОБА_1 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) через відсутність у заявника правовстановлюючого документа, відповідного сертифіката, який було втрачено (а.с.13).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок прийняття спадщини регулюється ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як зазначено у п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 524 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УСРС 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги неможливістю отримати в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадкове майно з огляду на відсутність у нього правовстановлюючих документів на нього. Також він вважав, що набув право власності на належну двоюрідному брату ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , земельну частку (пай), якому вказане майно належало в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом.

При цьому позивач, заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зазначив відповідачем виконавчий комітет Коростенської міської ради.

У постановах Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі 376/371/21 (провадження № 61-4729св23), від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18, (провадження № 61-4523св21), сформульовано висновок, відповідно до якого у справах про визнання у порядку спадкування права власності на майно належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Наведене свідчить, що належними відповідачами у спорах, пов`язаних із захистом спадкових права, є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року у справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19 (провадження № 61-16575св20), від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23).

Крім того, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судом роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 175/891/19 (провадження № 61-7081св20) зроблено висновок, що «належним відповідачем за вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Судом першої інстанцій встановлено та не спростовано матеріалами справи і позивачем те, що з відповіді державного нотаріуса Другої Коростенської державної нотаріальної контори №945/02-14 від 30.11.2024 року на заяву позивача ОСОБА_1 від 30.11.2024 року слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не відкривалась. Однак нотаріус зазначає, що спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_3 , а спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв позивач ОСОБА_1 , за заявою якого державним нотаріусом Другої Коростенської державної нотаріальної контори 07 грудня 2019 року була заведена спадкова справа. Тобто будь-яких інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті вказаних осіб, матеріали справи не містять.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц (провадження № 61-7479св18), від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18), від 11 липня 2023 року у справі № 129/1337/20 (провадження № 61-11616св22) та інші).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Судом вірно зазначено, що виконавчий комітет Коростенської міської ради (який відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» створений представницьким органом місцевого самоврядування та є підконтрольним і підзвітним відповідній раді), до якого пред`явлений позов, не є належним відповідачем у справі. При цьому позивач не заявляв клопотань про заміну відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справах про визнання у порядку спадкування права власності на майно, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідна територіальна громада.

Враховуючи вищевикладене, належним відповідачем у даній справі має бути саме територіальна громада в особі Коростенської міської ради, а не її виконавчий комітет, а тому висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є вірним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2025 року.

Головуючий Судді