Справа № 164/2481/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Власюка С.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та піклування Прилісненської сільської ради Козака Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Маневичі Волинської області заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Наумчука Івана Петровича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Прилісненської сільської ради Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд суду надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої ОСОБА_1 просив суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивував заяву тим, що окрім спільних двох дітей, які народилися у шлюбі з ОСОБА_2 , має на утриманні ще сина дружини від першого її шлюбу, так як біологічний батько ОСОБА_3 не займається його вихованням та матеріальним забезпеченням.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 суду пояснив, що метою встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітнього ОСОБА_4 є отримання відстрочки від мобілізації.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 зазначив, що він не відмовляється від сина, сплачує щомісяця на його утримання аліменти, а тому заперечив щодо задоволення заяви.

Представник органу опіки та піклування покладався на розсуд суду.

Від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшло заперечення щодо задоволення заяви, у якому повідомили, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних з 29 листопада 2017 року як солдат запасу. 20 серпня 2024 року він звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак за результатами розгляду йому було відмовлено у наданні такої відстрочки, оскільки не надано відповідних документів для підтвердження права на відстрочку у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_5 , 2011 року народження, не зазначено батьківство ОСОБА_1 . Так як у випадку задоволення цієї заяви ОСОБА_1 матиме право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, просили суд відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі та проводити розгляд за відсутності їх представника.

Заслухавши учасників справи, кожного зокрема, проаналізувавши обставини,встановлені у судовому засіданні та долучені письмові матеріали, суд приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18), зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом установлено, що метою встановлення факту перебування на утриманні у ОСОБА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є отримання прав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 заперечили щодо задоволення заяви, відтак, на думку суду, факт про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки подана заява свідчить про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Оскільки між сторонами існує спір про право, суд не вправі продовжувати розгляд даних вимог в порядку окремого провадження і за таких обставин приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за загальним правилом судові витрати при розгляді справ окремого провадження не відшкодовуються.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ст. 260, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Наумчука Івана Петровича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Прилісненської сільської ради Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні, - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області Токарська І.С.