ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області, треті особи: Перша Фастівська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернулась до суду з цим позовом, у якому просить визнати за нею права власності в порядку спадкування на земельну ділянку після смерті її брата ОСОБА_2 . З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_2 . Заповіт він не склав, єдиним спадкоємцем за законом після його смерті є його рідна сестра ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшла частина земельної ділянки площею 1,10 га, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва (кадастровий номер :02:006:0011).

ОСОБА_2 за життя не завершив приватизацію та не отримав правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку.

25.05.2024 Перша фастівська державна нотаріальна контора зареєструвала спадкову справу № 72489643.

13.11.2024 державний нотаріус Першої фастівської державної нотаріальної контори Ленченко Тамара винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій у зв`язку з неможливістю видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2024 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, також витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2025 року повторно витребувано копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

25.02.2025 представник позивача адвокат Русанівська Д.Д. через систему «Електронний суд» подала клопотання про зміну предмету позову, яке підтримала у судовому засіданні. Це клопотання задоволене судом протокольною ухвалою від 05.03.2025.

Крім того, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Русанівської Д.Д. про залучення до участі в справі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 30.04.2025 року.

30.04.2025, у зв`язку з перебуванням представника позивача у відрядженні та у зв`язку з поданням нею до суду заяви про відкладення розгляду справи, су відклав розгляд справи на 19.05.2025.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала.

В судовому засіданні представник позивача Русанівська Д.Д. вимоги позову підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила задовольнити позов повністю з підстав, що викладені у ньому. Пояснила, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті її рідного брата та в установленому порядку звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Водночас у оформлення свідоцтва на право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,10 га їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї. Представник позивача зауважила, що за життя померлий ОСОБА_2 належним чином ініціював процедуру одержання у власність в порядку приватизації вказаної земельної ділянки, одержав всі необхідні дозволи, замовив та оформив всю необхідну технічну документацію, однак через карантин та повномасштабне вторгнення рф на територію України не встиг до дня смерті отримати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку. За цих обставин представник позивача вважає, що позивач як спадкоємець у порядку спадкування набула право на завершення приватизації. Звертає увагу суду на те, що в інший спосіб позивач позбавлена права захистити своє право на власності на спадкове майно.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Представник Першої фастівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням фактичних обставин справи та просив суд винести рішення згідно чинного законодавства.

Представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду пояснення, в яких просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Малоснітинська сільська рада Фастівського району Київської області рішенням № 8 від 21 серпня 2006 року ОСОБА_2 за життя набув на праві власності земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, відповідно до

08 лютого 2007 року Фастівська районна державна адміністрація Київської області надала ОСОБА_3 дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва район Журавлівка на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області.

06 лютого 2009 року Фастівська районна державна адміністрація Київської області розпорядженням №146 поновила ОСОБА_2 дозвіл Фастівської РДА Київської області від 08.02.2007 № 10-10-14/30 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво» в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області та зобов`язала ОСОБА_3 замовити землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва та погодити її у відповідності до законодавства.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.12.2024 № НВ-024, 31.03.2020 ФОП ОСОБА_4 розробив Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, на підставі якого Відділ у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зареєстрував земельну ділянку площею 0,1000 га, місце розташування Київська область, Фастівський район, Малоснітинська сільська рада, код цільового призначення - для індивідуального садівництва та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці :02:006:0011.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 14.05.2024 Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) склав актовий запис № 588.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшла частина земельної ділянки площею 1,10 га, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва (кадастровий номер :02:006:0011).

ОСОБА_2 заповіт він не склав.

Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті є його рідна сестра ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , в графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , а в графі «мати» ОСОБА_6 (а.с.52).

Згідно з відомостями свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , в графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , а в графі «мати» ОСОБА_6 (а.с.48).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , 11.11.1989 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини змінено на прізвище чоловіка « ОСОБА_10 » (а.с.50).

Водночас, реалізувати належним чином своє право на спадкування за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 позивач не має можливості, оскільки державний нотаріус Першої Фастівської державної нотаріальної контори Тамара Ленченко відмовила у видачі свідоцтва з причини відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Також суд дослідив у судовому засіданні надану нотаріусом на вимогу суду спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положенням ст. 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Згідно зі ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Зі змісту поданого до суду позову вбачається, що підставою для звернення до суду слугувала відмова приватного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Причиною такої відмови стало те, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Вказана обставина відповідно до вимог чинного законодавства є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто підстави для оскарження дій нотаріуса відсутні.

Водночас, неможливість оформити свої спадкові справа у зв`язку з вказаним, тягне за собою порушення прав позивача.

Отже, позивач позбавлена можливості захистити своє право власності інакше, ніж звернутись до суду з цим позовом.

Суд встановив, що предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

У статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України).

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України).

Згідно з частинами восьмою-одинадцятою статті 118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування ? права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та Верховним Судом у постановах від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19, від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 вказано, що особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц зазначено, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Отже, у випадку, коли спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив, що спадкодавець ОСОБА_2 рідний брат ОСОБА_1 (позивачки) за життя:

- звернувся до Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області із заявою про отримання земельної ділянки у приватну власність для ведення індивідуального садівництва;

- Малоснітинська сільська рада Фастівського району Київської області рішенням № 8 від 21 серпня 2006 року «Про надання дозволу на будівництво будинку гр. ОСОБА_2 » виділила ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться в межах Малоснітинської сільської ради (м. Фастів, район Журавлівка) для ведення індивідуального садівництва; надала дозвіл на будівництво будинку для сезонного проживання на даній ділянці;

- 08 лютого 2007 року Фастівська районна державна адміністрація Київської області надала ОСОБА_3 дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва район Журавлівка на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області;

- 06 лютого 2009 року Фастівська районна державна адміністрація Київської області розпорядженням №146 поновила ОСОБА_2 дозвіл Фастівської РДА Київської області від 08.02.2007 № 10-10-14/30 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво» в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області та зобов`язала ОСОБА_3 замовити землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва та погодити її у відповідності до законодавства.

- у 2020 році ФОП ОСОБА_4 за замовленням ОСОБА_2 виготовив/розробив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

- на підставі цього Проекту Відділ у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зареєстрував земельну ділянку площею 0,1000 га, місце розташування Київська область, Фастівський район, Малоснітинська сільська рада, код цільового призначення - для індивідуального садівництва та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці :02:006:0011.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 розпочав у встановленому законом порядку процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершив її у зв`язку зі своєю смертю.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті брата, тому вважається, що позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Отже, право на завершення приватизації, відповідно до чинного законодавства та висновків Верховного Суду, у цих правовідносинах перейшло до спадкоємців ОСОБА_2 , тобто до позивача, яка, згідно з наявними у матеріалах справи доказами є єдиним спадкоємцем за законом і прийняла спадщину, а тому прийняла у порядку спадкування право на завершення приватизації земельної ділянки, розпочатої та незавершеної спадкодавцем.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 та від 08 грудня 2022 року у справі № 692/768/21.

З огляду на встановлені обставини цієї справи та їх підтвердження належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість цього позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області, треті особи: Перша Фастівська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку кадастровий номер :02:006:0011, площею 0,10 га, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 19.05.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фастівська міська рада Київської області, , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, площа Соборна, 1.

Третя особа: Перша фастівська державна нотаріальна контора, , Київська область, м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 4.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14