Справа № 344/5842/25
Провадження № 2-о/344/236/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Монастириська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Подану до суду заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_3 помер у АДРЕСА_2 у якій проживав без реєстрації.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до якого входить:

1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 та інше майно.

Вказану спадщину прийняла заявниця, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом та заповітом, які б прийняли спадщину у спадкодавця немає.

З 03.03.1998 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Проте, у вказаний період ОСОБА_3 фактично проживав без реєстрації разом із дружиною ОСОБА_4 та дочками ОСОБА_1 . ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належала їм на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1998 року.

Окрім того, ОСОБА_3 проживав за вищевказаною адресою ще до 1998 року, що констатовано у свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року. Проте, у зв`язку із успадкуванням майна після смерті свого батька ОСОБА_5 у 1997 році, яке складалось із житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_3 , вирішив зареєструвати своє місце проживання за адресою вищезазначеного спадкового майна, але фактично продовжив проживати у м. Івано-Франківськ із свою сім`єю.

28.03.2000 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене. ОСОБА_4 не відноситься до спадкоємців за законом першої черги.

Заявниця по справі ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 з 2001 року постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 піклувалась про батька, вела з ним спільне господарство була пов`язана спільним побутом.

Представником заявника подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить заяву задоволити.

Представником Монастириської міської ради подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить заяву задоволити.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_3 помер у АДРЕСА_2 у якій проживав без реєстрації. Померлого батька виявила заявниця по справі ОСОБА_1 . Також, у той момент на квартирі була мати заявниці ОСОБА_4 , яка викликала швидку.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до якого входить:

1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 та інше майно.

Вказану спадщину прийняла заявниця, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом та заповітом, які б прийняли спадщину у спадкодавця немає.

ОСОБА_2 - дочка спадкодавця (сестра заявниці) є такою, що не прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця не проживала із ним, а перебувала за межами території України та не подавала до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Звернувшись до нотаріуса, Заявниця не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно та отримала роз`яснення від нотаріуса, що нею пропущений строк для прийняття спадщини та не надано доказів прийняття спадщини. У зв`язку із чим нотаріус рекомендував Заявниці звернутися до суду та підтвердити факт прийняття спадщини.

З 03.03.1998 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Проте, у вказаний період ОСОБА_3 фактично проживав без реєстрації разом із дружиною ОСОБА_4 та дочками ОСОБА_1 . ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належала їм на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1998 року.

Окрім того, ОСОБА_3 проживав за вищевказаною адресою ще до 1998 року, що констатовано у свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.04.1997 року. Проте, у зв`язку із успадкуванням майна після смерті свого батька ОСОБА_5 у 1997 році, яке складалось із житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_3 , вирішив зареєструвати своє місце проживання за адресою вищезазначеного спадкового майна, але фактично продовжив проживати у м. Івано-Франківськ із свою сім`єю.

28.03.2000 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене. ОСОБА_4 не відноситься до спадкоємців за законом першої черги.

Заявниця по справі ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 з 2001 року постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У своїй постанові від 07.11.2018 року ВС у справі №336/709/18-ц зазначив, що у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із інформаційним листом ВСС з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», необгрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог п.п. 3.19 п.3 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 від 03.03.2004 N 20/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.5, ч.2, ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України , у судовому порядку можуть встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особі чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Докази, які б спростовували факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 станом на час смерті останнього у кв. АДРЕСА_2 , в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на вищевказані обставини, вивчивши матеріали справи, Суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки дані факти та відповідні їм правовідносини підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в подальшому дозволить їй реалізувати свої спадкові права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 258, 315, 317 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Монастириська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-,-задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 13.05.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.