Справа № 342/1497/24
Провадження № 2/342/189/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка навчається,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення 23-х років за умови продовження навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі з 2005 року по 2016 рік. Рішенням Городенківського районного суду від 22.12.2009 стягувались аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час позивачка є повнолітньою, однак продовжує навчання в Івано-Франківському навчально-науковому інституті Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається. У відзиві зазначив, що з позовною заявою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. З позовної заяви та доданих до неї додатків відсутні докази посилання на суму коштів за навчання за семестр як і те, хто їх сплачує. Також, позивач в позовній заяві та доданих доказів не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти. При визначенні розміру аліментів ОСОБА_1 не надала жодних доказів, які підтверджують вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При вирішенні даної справи просить суд врахувати, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У даному шлюбі позивач має неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місцем проживання відповідач офіційно працевлаштований відповідно до довідки про доходи від 10.01.2025. Дружина не працює та не отримує жодних доходів. Про що свідчить відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого ) податку та військового збору станом на 13.01.2025. Відповідач має статус учасника бойових дій та внаслідок чого знаходиться на диспансерному обліку та потребує лікування . Також, зазначає, що з соціальної мережі «Інстаграм» йому стало відомо, що позивач працює у закладі харчування, який належить ФОП ОСОБА_7 . За таких обставин, просить суд прийняти до уваги наявність на його утриманні двох дітей та дружини. Відсутність у відповідача можливості надання такого утримання позивачці та те, що дочка продовжує навчання, однак не доведено жодним доказом що остання у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також офіційно працевлаштована.

Позивач в судове засідання не прибула, через канцелярію суду, подала заяву в якій просить суд справу призначену на 19.05.2025 розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, 29.01.2025 подав до суду клопотання в якому просив суд розгляд справи проводити без участі відповідача та представника відповідача. З заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається не погоджується та просить суд відмовити в повному обсязі.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Сороківської сільської ради доводиться, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року по справі № 342/1360/15-ц (провадження 2/342/109/2016) розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 04.10.2005 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з матір`ю. Рішення набрало законної сили 28.03.2016.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2009 по справі № 2-673/2009 вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішення набрало законної сили 22.01.2010.

Позивач, дочка відповідача, ОСОБА_4 досягла повноліття. Вона навчається на 1 курсі денної форми навчання (на умовах оплати) в Івано-Франківському навчально-науковому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія» а спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» освітнього ступеня «бакалавр», нормативний термін підготовки якого складає 3 роки. Планова дата завершення навчання - 30.06.2027, що стверджується довідкою № 150 виданою 18.03.2025 Івано-Франківським навчально-науковим юридичним інститутом Національного університету «Одеська юридична академія».

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання..

Як слідує з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батькiв утримувати повнолiтнiх дочку, сина, якi продовжують навчатися пiсля досягнення повнолiття (незалежно вiд форми навчання), виникає за обов`язкової сукупностi таких юридичних фактiв: досягнення дочкою, сином вiку, який перевищує 18, але є меншим 23 рокiв; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матерiальнiй допомозi; наявнiсть у батькiв можливостi надавати таку допомогу.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається що відповідач заперечує щодо задоволення даного позову посилаючись на те, що на його утриманні двох дітей та дружини. Відсутність у відповідача можливості надання такого утримання позивачці та те, що дочка продовжує навчання, однак не доведено жодним доказом що остання у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також офіційно працевлаштована.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 11 серпня 2023 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 .

Копіями свідоцтв про народження срії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є батьками двох неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії довідки про доходи виданої 10.01.2025 ФОП ОСОБА_12 , відповідач ОСОБА_2 працює у ОСОБА_12 з 01.12.2017 оператором АЗС, загальна сума доходу за період 01.10.2024 по 31.12.2024 без урахування аліментів становить 25 950,00 грн.

Також, відповідачем надано суду копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13.01.2025 з якої вбачається, що за період з 2 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року відсутня інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в ОСОБА_9 .

Крім того, відповідач посилається на те, що він є учасником бойових дій про що надав копію посвідчення № НОМЕР_5 від 12.07.2023 та відповідно до копії довідки № 3 від 10.01.2025 виданої завідувачем Недобоївської АЗПСМ є хворим та знаходиться на диспансерному обліку у Недобоївській АЗПСМ як учасник бойових дій (АТО) і одержує проти рецидивне лікування і приводу діагнозу зазначеного в довідці.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , навчається у вищому навчальному закладі денної форми навчання (на умовах оплати), що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи.

Також, із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.05.2025 вбачається, що за період з січня 2025 року по березень 2025 року відсутня інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в ОСОБА_1 .

Отже, повнолітня ОСОБА_1 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітньої дочки, яка навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, стан здоров`я, особу відповідача який є працездатним та офіційно працевлаштований.

Зважаючи на вище встановлені судом обставини, оскільки, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, працевлаштованість відповідача та наявність у зв`язку з цим у нього як платника аліментів можливості надавати таку допомогу, а також і те, що у відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись, слід визначити у розмірі 1/5 зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання, але не пізніше як до досягнення нею 23-х річного віку. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, буде більш достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Доводи відповідача щодо відсутності у нього можливості надання такого утримання позивачці та те, що дочка продовжує навчання, однак не доведено жодним доказом що остання у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги не спростовують передбаченого нормами СК України його обов`язку утримувати вказану дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Також, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що дочка працює у закладі харчування, який належить ФОП ОСОБА_7 , оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази її працевлаштування.

Відповідно до ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулася до суду 17.12.2024, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 20.01.2025 по справі № 990/205/24 провадження № 11-11заі25 зазначила, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом № 3674-VI. Відповідно до приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), від 20 січня 2021 року у справі №9901/258/20 (провадження № 11-331заі20). Отже, пільги, визначені пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, поширюються на учасників бойових дій лише у справах, пов`язаних з їх соціальним захистом.

Отже, спір у цій справі не пов`язаний із соціальним захистом прав ОСОБА_2 як учасника бойових дій, а тому підстави для його звільнення від сплати судового збору у даній справі відсутні.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 182, 184, 198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка продовжує навчання, щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 17.12.2024 і проводити до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , фактично проживає без реєстрації по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя: Гайдич Р. М.