Провадження № 2/641/286/2025 Справа № 641/8319/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Курганникової О.А.,

за участі секретаря судового засідання - Юрченко Д.Ю.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Хоміч А.А.,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Юшко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів

встановив:

Позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 26 липня 2003 року по 17 червня 2021 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 .

Вона також мешкала до листопада 2022 року разом з сином та чоловіком.

Коли стосунки стали зовсім нестерпними в листопаді 2022 року позивачка виїхала зі своєї квартири, однак стосунки з сином підтримувала регулярно, навідуючи після роботи чи у вихідні, але без присутності батька.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року з неї стягнуто на користь відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 5000 (п`ять) тисяч грн. 00 коп. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.05.02023 року Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 71726432 на виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року.

01.09.2023 року неповнолітній син ОСОБА_3 висловив своє бажання переїхати жити до неї.

05.09.2023 року вона прийшла до сина і зібравши деякі його речі, перевезла дитину до себе, враховуючи його власне бажання жити з нею.

Оскільки з 05.09.2023 неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з нею, - вважає, що стягнення з неї аліментів на утримання дитини, яка проживає з нею має бути припинено та одночасно стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі частини всіх доходів заробітку з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.

16.12.2024 року до канцелярії суду від представника позивача адвоката Хоміч А.А. надійшла заява про зменшення розміру позивних вимог.

В обґрунтування заяви зазначив, що саме з з 05.09.2023 року неповнолітній ОСОБА_3 розпочав жити разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , але під час розгляду справи 23.09.2024 ОСОБА_3 виявив бажання знову жити з батьком та переїхав до нього і проживає в нього по цей час.

В вищевказаній заяві позивач просить припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій 5000 грн. 00 коп. з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , аліменти , в розмірі частини всіх видів заробітку, доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2023 по 23.09.2024 р. (т. 3, а.с. 176-178).

25.09.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача адвоката Юшко Т.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що мати дитини самостійно у вересні 2023 року, всупереч рішенню суду, змінила місце проживання їхнього сина без дозволу батька. Вивезла з квартири за адресою у АДРЕСА_2 якої встановлено місце проживання дитини з батьком, без згоди батька речі та комп`ютерну техніку, яка необхідна сину для навчання, та яку купував батько синові за особисті кошти, оскільки мати участі в цих витратах ніколи не брала і не бере та з того часу перестала виплачувати аліменти на утримання дитини.На даний час син ОСОБА_6 зареєстрований і мешкає у батька за адресою АДРЕСА_2 . Батько знову купив всю комп`ютерну техніку для сина за власні кошти, щоб він мав можливість навчатися і виконувати домашні завдання, спілкуватися з друзями, тощо.Мати не виконує свої батьківськи обов`язки, оскільки, як тільки у вересні 2023 року змінила місце проживання дитини, порушивши рішення суду, аліменти на дитину не сплачує та не сплачувала їх до травня 2023року.

На теперішній час, коли дитина періодично мешкає у матері витрати батька на утримання дитини збільшилися, оскільки батько купує продукти харчування дитині, не тільки коли син проживає з ним, а і коли він знаходиться і у матері, також батько самостійно забезпечує йому медичні послуги в центрі «Офтальміка», купуючи лінзи «Парагон» та необхідні аксесуари на суму 16915 грн., купує речі, комп`ютерну техніку, та робить багато інших витрат на утримання свого сина, для забезпечення його розвитку і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

07.10.2024 р. до канцелярії суду від позивача та її представника адвоката Хоміч А.А. надійшла відповідь на відзив в якому з викладеними у відзиві фактами позивачка не погоджується, та зазначає, що фактично вона проживала разом з відповідачем та їх спільною дитиною ОСОБА_3 з адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 до кінця 2022 року, оскільки переймалася перш за все з психологічно-емоційним станом свого сина. В цей час вона активно брала участь не лише у спільному побуті, купуванні їжі для всіх мешканців, а й купувала дитині техніку. Підтримувала психологічний стан дитини, задовольняючи її потреби зокрема купувала дитині речі для творчих занять (паяльники, павербанк акумуляторні батареї та ін.), влаштовувала спільні сімейні святкування та прогулянки.

І навіть після свого переїзду продовжувала дбати про дитину, купуючи все необхідне.

Крім того 09.02.2023 ОСОБА_7 виповнилося 14 років, його правовий статус змінився на неповнолітню особу і він набув права самостійно визначати місце свого проживання. Окрім того, дитина висловила своє бажання переїхати до матері.

Після переїзду дитини до неї, з метою створення належних умов проживання комфортного побуту та навчання були придбані необхідні речі для дитини, зокрема стіл, комп`ютерне крісло, клавіатури, мікрофон, інше комп`ютерне приладдя, диван, постільна білизна, одяг та взуття.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про прискорення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розмірі позовних вимог, у повному обсязі. Крім того позивач пояснила, що у вересні 2023 року дитина висловила своє бажання переїхати до матері. Так вона найняла автомобіль для перевезення речей сина та забрала його до себе. Після переїзду дитини, яка залишила квартиру батька в одній футболці, шортах та кросівках, нею з метою створення належних умов проживання комфортного побуту та навчання були придбані необхідні речі для дитини, зокрема стіл, комп`ютерне крісло, клавіатури, мікрофон, інше комп`ютерне приладдя, диван, постіль, одяг та взуття.

Також доказом саме бажання дитини проживати разом з нею є його пояснення, надані співробітникам ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області рамках перевірки фактів викладених в заяві Відповідача до вказаного органу щодо викрадення дитини.

Що стосується посилань відповідача на сплату ним комунальних послуг на утримання квартири за адресою спільної реєстрації, вважає, що перш за все, це не є предметом спору даного позову, і жодним чином не стосується утримання дитини.

Позивачка тривалий час сплачувала комунальні послуги на утримання спільного майна самостійно.

Щодо медичного обслуговування в МЦ «Офтальміка», саме вона є ініціатором лікування зору дитини лінзами «Парагон». Разом з мамою дитина стала на облік в МЦ Офтальміка в 2015 році, обстеження та придбання лінз здійснювалося за рахунок матері, і навіть якщо батько за всі роки один раз здійснив покупку таких лінз дитині, то це в жодному разі не є доказом того, що мати ставиться безвідповідально до проблем дитини з зором і не приймає участі в лікуванні.

На даний час відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_6 заблокували її в усіх месенжерах, та можливості спілкування з ними немає. У квартирі за місцем реєстрації дитини змінені замки, тому потрапити до дитини для спілкування вона не може. Речі придбані нею для дитини знаходяться у неї вдома.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Також відповідач додав, що повернувшись до дому 05.09.2023 року побачив, що квартира зачинена, але були розкидані речі, а в кімнаті ОСОБА_6 була відсутня комп`ютерна техніка, у зв`язку з чим він звернувся із заявою до поліції. Працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_6 знаходиться у своєї матері. В поліції ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 сам виявив бажання проживати з матір`ю. В телефонній розмові ОСОБА_6 повідомив йому, що не бажав більш займатись спортом, тому мати запропонувала йому єдиний вихід - переїхати до неї, на що він погодився. Але через два дні ОСОБА_6 повідомив, що у матері немає для нього навіть столу для зайнять. А вже 05.09.2023 року повідомив про бажання жити з ним знов, та попросив купити новий комплект комп`ютерної техніки. Після повернення з подорожі до ОСОБА_9 став приходити жити знов до нього в квартирі по АДРЕСА_3 , харчувався, робив домашні завдання, святкував свята, а 25.09.2024 року повернувся зовсім. В період з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року він не припиняв утримувати свого сина, навіть колі ОСОБА_6 перебував у матері, приносив туди продукти харчування, оплачував лікування. За період з 01.02.2024 року по 01.09.2024 року ним на утримання сина ОСОБА_6 було витрачено загалом - 77914,97 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначив, що є знайомим ОСОБА_1 та на її прохання дійсно перевозив речі та ОСОБА_6 на квартиру матері по АДРЕСА_3 . Були його особисті речі та комп`ютерна техніка. З якою метою ОСОБА_6 переїжджав до матері він не обізнаний. Також йому не відомо скільки часу проживав ОСОБА_6 у матері.

В судовому засіданні допитаний відповідно до положень ст. 232 ЦПК України неповнолітній свідок ОСОБА_3 пояснив, мати скориставшись його сумнівом щодо продовження тренування по плаванню запропонувала йому виїхати до неї до дому та пожити там, щоб батько не міг його заставляти займатися спортом. Для цього він написав їй у месенджері, що має бажання проживати з нею, і щоб на цій підставі мати його приїхала і забрала.

Для цього попросила свого друга допомогти з переїздом.

Зазначив, що постійно проживав з батьком, навіть і коли прийшов до матері на якийсь час за її планом, при цьому батько його утримував, та купував їжу в ті дні коли він перебував у матері. Батько за його проханням приносив піцу, соки, напої, фрукти, молочні та хлібні вироби , сири, ковбаси, червону ікру, для того щоб знаходячись у матері він отримував повноцінне та якісне харчування.

Оскільки матір вивезла його комп`ютерну техніку і відмовилась її повертати батькові пришилось купувати новий комплект комп`ютерної техніки для того щоб він міг продовжувати навчання в онлайн форматі у школі, в якій навчається. Матір з 25.09.2024 року досі не повернула мою комп`ютерну техніку, а також ті речі які вона купувала за своєю ініціативою.

Він зі своїм батьком робить все разом , та саме батько витрачає усі зароблені їм кошти саме на нього, та на час розгляду справи у нього в користуванні немає нічого з того, що купувала матір.

Також зазначив, що саме матір повинна сплачувати на нього аліменти в цей складний час також робити його рівень життя гідним.

Тепер він не хоче більше спілкуватися з матір`ю і дуже на неї ображений, та заблокував її в телефоні та не спілкується з нею з 25.09.2024 року, а також просив суд зобов`язати її виплатити заборгованість по аліментах на користь його батька, бо він повністю знаходиться на його утриманні з ним завжди проживав та проживає.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - батька дитини. При цьому обов`язок матері - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

В ході розгляду справи було встановлено, що з позивачкою по справі, ОСОБА_1 відповідач одружився 26 липня 2003 року.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції, актовий запис № 115 (т. 1 а. с. 72).

Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені та 17 червня 2021 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова (справа № 641/7100/20) шлюб між ними розірвано та цим рішенням суду встановлено і місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком (т. 2, а.с. 18).

Після розлучення подружжя спільного господарства не ведуть спільного бюджету вони не мають. Розвитком та вихованням дитини займається саме батько малолітнього сина ОСОБА_6 , ОСОБА_2 перебуває на його утриманні та вихованні.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року визнано судовий наказ від 18 вересня 2020 року виданий Комінтернівським райсудом м Харкова за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню (т. 2 а.с. 18-20).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтава (справа № 641/4402/21) було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 5000 грн, починаючи з 10 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 2 а.с. 53-61).

Відповідно до розрахунку № 171327 від 27.11.2024 року Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові заборгованість по аліментам станом на 01.12.2024 р. складає 70000 грн. (т. 4 а.с. 2-3).

За період з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 не припиняв утримання сина ОСОБА_6 , придбавав продукти харчування, одяг, комп`ютерну техніку, оплачував лікування в Медичному центрі «Офтальміка», про що свідчать фіскальні чеки (т. 2 а.с. 84-239).

Як зазначав суд вище у постанові ВС від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) Верховний Суд погодився з рішенням суду першої інстанції, яким припинено стягнення аліментів із позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, які стягнуто рішенням суду. ВС зазначив, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Аналіз поданих сторонами доказів свідчать про те, що проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю у її квартирі за адресою АДРЕСА_1 , містив тимчасовий характер.

В межах даної справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність належних та законних підстав для постійного місця проживання сина разом із матір`ю.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України , якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини , яка досягла чотирнадцяти років , визначається нею самою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначив, що проживав, проживає та в подальшому буде проживати разом зі своїм батьком.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.09.2024 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 85). Однак в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазначила, що знялась із зазначеного місця реєстрації 06.05.2025 року.

Будь яких інших переконливих доказів про те, що ОСОБА_3 постійно мав місце проживання з матір`ю у її квартирі за адресою АДРЕСА_1 , у період з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року позивачем до суду не надано.

Щодо витрат понесених позивачем з придбання комп`ютерної техніки, побутових речей та одягу для сина, то позивач не позбавлена права та можливості звернутись до суду з позовом у загальному порядку щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Крім того, як зазначила позивач в судовому засіданні вищевказані речі залишились в її власній квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, Верховний суд у своїй постанові 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22 звернув увагу на наступне.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Сукупність встановлених в судовому засіданні обставин не дає суду підстав для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 у період з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимого щодо про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій 5000 грн. 00 коп. з 05.09.2023 року по 23.09.2024 року, а вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , аліменти , в розмірі частини всіх видів заробітку, доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.09.2023 по 23.09.2024 р. є похідною, то вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі суд відносить на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280, 282 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКППНОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - ОСОБА_11 , діє на підставі ордера на надання правничої допомоги № 1164773 від 12.12.2023 року

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКППНОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ,.

Представник відповідача:адвокат Юшко Тетяна Григорівна, діє на підставі ордера на надання правничої допомоги № 1184977 від 14.05.2024 року.

Третя особа-Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄРДПОУ 41430683, майдан Захисників України, ,7/8, 7 поверх, м. Харків.

Повний текст рішення складено 23.05.2025 року

Суддя О.А.Курганникова