Провадження № 22-ц/812/647/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

19 травня 2025 року м. Миколаїв Справа № 490/11118/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Качана Р.Ю.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Качаном Романом Юрійовичем, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Шолох З.Л., у приміщенні цього суду у м. Миколаєві, повний текст судового рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» або Товариство) звернулося до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

11 жовтня 2022 року між «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 з використанням веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1098-4648, який разом із правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір, в якому визначені істотні умови і з якими позичальник був попередньо ознайомлений.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А557 для підписання кредитного договору № 1098-4648 від 10 жовтня2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 16 800,00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Позивач зазначав, що виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього станом на 10 жовтня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 166 824 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 16800 грн, прострочена заборгованість по процентам 150 024 грн.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 166 824 грн, а також судовий збір в сумі 2147,20 грн.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Качан Р.Ю., заперечуючи проти позову, посилався на недоведеність позивачем укладення з відповідачем кредитного договору та неотримання останнім кредитних коштів.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість у розмірі 166 824 грн, з яких: 16 800 грн прострочена заборгованість за кредитом, 150 024 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 147 грн.

Задовольняючи позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс», суд першої інстанції виходив з його підставності, доведеності заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Качана Р.Ю., просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, представник відповідача зазначав, що позивач не довів належними доказами підписання відповідачем і як наслідок укладання кредитного договору. Також вказував на відсутність належних доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 кредитних коштів (перерахування їх саме на його рахунок). Стосовно наявності у позивача персональних даних відповідача, які містяться у договорі, то ці дані позивач міг отримати з попередньо виконаних та закритих кредитних договорів відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

До відзиву на апеляційну скаргу Товариство долучило, серед іншого, протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, копію договору №4010 від 02 грудня 2019 року про надання послуг в системі LiqPay.

Колегія суддів вважає, що долучені до відзиву документи не є новими обставинами, що були встановлені апеляційним судом. Зазначені докази лише підтвердили обставини, на які посилався позивач та є такими, що надали можливість більш повно та всебічно встановити обставини справи та дати їм належну оцінку. Вказані докази колегія суддів вважає належними та допустимими, оскільки не встановлено, що вони видані неуповноваженими особами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи,11 жовтня 2022 року міжТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця (creditkasa.com.ua) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1098-4648, згідно якого сторони встановили строк кредиту - 300 календарних днів, стандартну процентну ставку на рівні 3,00% за кожен день користування кредитом, знижену процентну ставку - на рівні 2,50% в день, базовий період - 14 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 07 серпня 2023 року. Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А557 (а.с. 12-27).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію від 01 серпня 2013 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 16 800 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 підтверджено довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту 16 800 грн за договором № 1098-4648 від 11 жовтня 2022 року за допомогою системи LiqPay (а.с. 35) та копією листа АТ КБ «ПриватБанк»ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с. 28 - 34).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_1 має заборгованість за основним боргом у сумі 16800 грн та за нарахованими процентами у сумі 150 024 грн.

Заборгованість за кредитом ОСОБА_1 не погашав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені статтею 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у вказаній ним сумі, а тому ОСОБА_1 повинен компенсувати її позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 11 жовтня 2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитні кошти позивач перерахував через АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 на вказану ним в договорі банківську картку № НОМЕР_1 .

Наданий позивачем моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі відображає послідовність дій ОСОБА_1 в хронологічному порядку, починаючи з моменту входу на сайт кредитодавця та до моменту повідомлення про укладання договору та надання послуги, шляхом переказу грошових коштів на банківську картку, зазначену відповідачем.

Відповідач, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та нарахованих відсотків не виконав. Внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 166 824 грн. Доказів, які б спростовували перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів на картковий рахунок останнього в АТ КБ «ПриватБанк» матеріали справи не містять.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 11 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2022 року (включно) нараховувалась пільгова ставка, відповідно до п. 4.6 кредитного договору. У період з 25 жовтня 2022 року по 06 серпня 2023 року (включно) відповідачу було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю.

Відповідно до п. 4.8. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надавався Кредит Позичальнику 300 календарних днів (до 07 серпня 2023 року) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Після закінчення строку кредитування нарахування процентів протягом строку договору припинилося.

Відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Суд першої інстанції, стягнувши вказану заборгованість з відповідача, правильно вказав, що оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів, він повинен їх відшкодувати у примусовому порядку.

Посилання відповідача на те, що він не укладав кредитний договір та не отримував кредитних коштів спростовується дослідженими доказами.

За такого колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Качаном Романом Юрійовичем, залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 20 травня 2025 року.