Справа № 385/456/25
Провадження № 2/385/227/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Венгрина М. В.

секретар судового засідання Шевченко Л. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 з до 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу).

Стислий виклад позицій сторін

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2014 з нього, ОСОБА_1 , присуджено до стягнення аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , 2002 року народження та ОСОБА_3 , 2014 року народження в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 досяг повноліття та в подальшому аліменти стягуються з позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу). Також, 12.08.2023 він уклав шлюб з відповідачкою по справі, від якого в них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.03.2025 Гайворонським районним судом видано судовий наказ, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі заробітку (доходу позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. 03.02.2025 розпорядженням голови Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області № 22-к позивача звільнено з посади директора Сальківського житлово-комунального підприємства з 18.02.2025. Таким чином він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 1/3 доходу та сина ОСОБА_7 в розмірі доходу, а матеріальний стан його погіршився.

Відповідачка правом подання відзиву не скористалась.

Ухвалою від 31.03.205 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

04.04.2025представник позивача подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 04.04.2025 роз`єднано позовні вимоги.

Ухвалою від 07.04.2025 відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

28.04.2025 представником позивача подано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності.

Ухвалою від 28.04.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

20.05.2025 судом проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, підтримання позову, в якій він не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, шляхом судової повістки надісланої засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подала.

За наведених обставин підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з виконавчого листа виданого 07.05.2014 на виконання Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2014, з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до повноліття (а.с. 12).

З трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається наявність запису про звільнення 18.02.2025 з посади директора Сальківського житлово-комунального підприємства, а також 25.02.2025 запис щодо початку виплати допомоги по безробіттю (а.с. 9).

З розпорядження № 22-к від 03.02.2025 виданого Заваллівським селищною головою вбачається, що таким звільнено ОСОБА_1 з посади директора Сальківського житлово-комунального підприємства за угодою сторін з 18.02.2025 (а.с. 11).

З довідки № 664 від 25.11.2024 виданої Гайворонським відділом ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області вбачається, що на виконанні знаходиться виконавчий лист № 385/298/14-ц від 07.04.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_8 , 2008 року народження, заборгованість по аліментах відсутня (а.с. 10).

З свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 07.11.2008 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14).

З свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 02.06.2002 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

З свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 12.08.2023 вбачається, що ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2 12.08.2023 (а.с. 16).

З свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 27.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

З судового наказу № 385/390/25 виданого 24.03.2025 вбачається, що з ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2024 року народження, на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів з 24.03.2025 до повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 зазначено, що аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на утримання сина ОСОБА_7 , 2024 року народження, з частки доходу до 1/8 покликаючись на те, що він вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки після досягнення найстаршим сином ОСОБА_9 повноліття, продовжується стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , 2008 року народження в розмірі, що встановлений судом для двох дітей 1/3 частки його доходу та його матеріальне становище погіршилось у зв`язку зі звільненням з 18.02.2025 з займаної посади директора Сальківського ЖКП. Отже, у зв`язку зі зміною його, як платника аліментів, сімейного та матеріального стану, що вплинуло на його матеріальне становище, просить зменшити розмір аліментів.

Суд критично оцінює покликання позивача на те, що згідно рішення суду від 13.03.2014, яким присуджено до стягнення з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_9 та доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, після досягнення повноліття сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , 2008 року народження, продовжують стягуватись аліменти в розмірі 1/ 3 частки.

Таке твердження суперечить імперативній вимозі ч. 3 ст. 183 СК України, за змістом якої якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, після досягнення повноліття найстаршим сином продовжується стягнення аліментів за вирахуванням його рівної частки, а отже 1/6 всіх видів доходу. При цьому слід вказати, що з урахуванням змін, внесених до ст. 182 СК України Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12.08.2023 позивач одружився з відповідачкою в справі, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6 . Надалі, 24.03.2025, судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_2 в розмірі частки його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно, після видачі судового наказу сімейний стан позивача не змінювався, а отже позивачем не доведено змін в сімейному стані.

Щодо аргументу позивача про зміни в майновому стані, суд враховує, що розпорядженням голови Заваллівської селищної ради позивача звільнено з посади директора Сальківського ЖКП з 18.02.2025.

Хоча судовий наказ видано після звільнення позивача, 24.03.2025, водночас, згідно п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Відповідно дана обставина судом при видачі судового наказу не оцінювалась та має бути оціненою в даному рішенні.

Як також вбачається з трудової книжки наданої позивачем, він, після звільнення, 25.02.2025 став на облік як безробітний з отриманням відповідної грошової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є особою працездатного віку, без будь яких медичних обмежень у працевлаштуванні.

Також слід згадати, що вирішення питання про зменшення розміру аліментів, що сплачується на утримання дітей, внаслідок наявності факту відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20).

Крім того слід вказати, що згідно із ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 та часток доходу (в сумі 5/12), що не перевищує максимальний розмір відрахувань.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.

Саме позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

У зв`язку з наведеним суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено, що він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , 2024 року народження, в розмірі визначеному судовим наказом, а отже про відсутність достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 4-5, 12-13, 76-83, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду складено 20.05.2025.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 20.05.2025