Справа №: 343/779/25
Провадження №: 2-о/343/95/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, в порядку окремого провадження, цивільну справу № 343/779/25, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

за участю: заявниці - ОСОБА_1 та її представниці - адвокатки Оленин О.Ф.,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2 - адвоката Кажука В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованої особи:

заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки за життя її померлий чоловік заповіт не склав, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина померлого, яка його пережила, та заінтересована особа - ОСОБА_2 , як матір померлого. Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено через непідтвердження факту постійного проживання з померлим чоловіком на день його смерті.

Зазначає, що вона хоча і зареєстрована за іншою адресою, однак фактично з 1995 проживала з померлим чоловіком в будинковолодінні, яке входить в склад спадщини. Зареєструватись в будинку де вони спільно проживали вона не могла, через відсутність згоди заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Встановлення факту постійного проживання має для неї юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати право на оформлення спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представниця - адвокатка Оленин О.Ф. подану заяву підтримали, пославшись на обставини викладені в заяві, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 - адвокат Кажук В.Б. у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даної заяви.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 24.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за участю заявниці та заінтересованої особи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин:

відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 10), заявниця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , 02.03.1995 уклали шлюб.

Згідно із копією договору дарування, посвідченого 01.12.1993 секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради Сікан І.М., зареєстровано в реєстрі за №69 (а.с. 13), ОСОБА_3 було подаровано 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд.

Відповідно до довідки старости Лолинського старостинського округу Вигодської селищної ради Івано - Франківської області Штуки М. від 04.04.2025 №58/03-14/4 (а.с. 12), ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, заявниці ОСОБА_1 було відмовлено через непідтвердження її, як спадкоємиці, постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Відповідно до акта обстеження матеріально - побутових умов і сімейних обставин від 02.04.2025, складеного комісією в складі: депутата Вигодської селищної ради В.Штуки та сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 11), заявниця ОСОБА_1 з 1995 і по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є дочкою завниці ОСОБА_1 , а померлий ОСОБА_3 був її батьком. Батьки все життя проживали разом в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Її мама і після смерті батька продовжує там проживати.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою заявниці ОСОБА_1 . Остання після реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_3 постійно проживала, та продовжує проживати по даний час, у будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявниця ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу, тобто з 1995 та по даний час, заявниця ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вона постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини.

Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із непідтвердження факту постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , як спадкоємиці, разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

ІV. Оцінка суду:

заслухавши заявницю та її представницю, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2018 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Для заявниці ОСОБА_1 встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй право на прийняття спадщини, як спадкоємиці першої черги за законом.

Тобто, фактично метою заявниці при зверненні до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , хоча і не була зареєстрована, однак фактично постійно проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 за однією адресою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із роз`яснень, викладених у п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Як визначено в ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Проте, в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання це, зокрема житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь - якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (положення п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до дня смерті останнього, проживали в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого належала останньому на праві приватної власності. Заявниця ОСОБА_1 фактично проживала в даному будинковолодінні без зміни реєстрації свого місця проживання.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, окрім як в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу їх реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті чоловіка у встановленому законом порядку.

V. Розподіл судових витрат:

відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 2, 13, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Суддя: І.М.Андрусів