Єдиний унікальний номер 725/788/25
Номер провадження 2/725/198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому підготовочму судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кількома договорами позики і кредиту в загальній сумі 52460,98 грн., а також судові витрати.

В ході підготовчого судового засідання у даному спорі 06.05.2025 року від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки станом на 02.05.2025 року заборгованість позивача перед позивачем за договорами відсутня. У вказаній заяві також просив повернути позивачу з державного бюджету сплачену суму судового збору.

За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Доказом відсутності спору є дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Додатково слід зазначити, що відповідно до правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц, тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Відсутність заперечень з боку відповідача не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.01.2025 року, підготовче судове засідання призначалось судом на 03.03.2025 року, 31.03.2025 року, 24.04.2025 року, сторонам направлялись судові виклики та повідомлення на вказані дати, а відповідач неодноразово звертався з клопотанням про відкладення розгляду справи. За час перебування справи в провадження суду, а саме з 21.01.2025 року сторони не заявляли про відсутність боргу відповідача перед позивачем, а у заяві про закриття провадження у справі представник позивача зазначив, що заборгованість погашена станом на 02.05.2025 року.

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність предмету спору на момент звернення позивача з даним позовом до суду.

Отже, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору є необґрунтованим.

Відповідно до наданої представником позивача інформації відповідач сплатив заборгованість позивачу після відкриття провадження у справі, тому твердження про відсутність предмету спору є помилковим.

Так у постанові від 20.09.2021 року у справі №638/3792/20 Верховний Суд вказує, що "суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час перед явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань".

Як вбачається з положень ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі.

Так, порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі визначений у ст. 142 ЦПК України відповідно до ч. 1 якої у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, позивачу слід повернути 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору, оскільки провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 206 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 255, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Прийняти відмову представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (58022, м.Чернівці, вул. Аксенина, буд. 2е) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, Реквізити IBAN № НОМЕР_1 , , ПАТ «ТАСкомбанк») 50 відсотків судового збору, що становить 1514 грн. (одна тис. п`ятсот чотирнадцять грн.), сплаченого відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №93361 від 14.01.2025 року на рахунок № UA0024405, МФО- 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Отримувач коштів- Чернів.ГУК/Чернів.ТГ(Перш.с.)/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, Банк отримувача коштів Казначейство України (ел.адм.подат.), Назва суду Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.