Провадження № 2/761/2047/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Яцишина А.О.

представника позивача Молиня Р.П.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у спрощеному провадженні, у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група Оберіг» про відшкодування шкоди про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електродний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, згідно з якою позивач просить суд: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 324 805,84 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (копія додається). 13 грудня 2023 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «CHEVROLET» ДНЗ НОМЕР_3 , рухаючись бульваром Т. Шевченка у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження даних автомобілів, а самі учасники зазнали матеріальних збитків. 25 січня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва винесено постанову по справі № 761/2299/24, якою відповідача визнано винним у спричиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивачем вказано, що 14 грудня 2023 року про настання дорожньо-транспортної пригоди повідомлено страховика Відповідача - ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», що підтверджується повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором ОСЦПВВНТЗ (Потерпіла особа). В подальшому 04.02.2024 позивачем було подано на адресу ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згоду потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати. Відповідно до даної заяви ТДВ «СГ» ОБЕРІГ» та Потерпіла сторона погодили виплату страхового відшкодування (у зв`язку з настанням страхового випадку 13.12.2023, за договором страхування №ЕР- 217059373 від 27.09.2023), належне потерпілій стороні (за вирахуванням суми франшизи 3200 грн.) в сумі 148 960,00 грн. Дані грошові кошти було перераховано на рахунок СТО, а саме ТОВ «Автосаміт на Столичному», що підтверджується платіжною інструкцією №25942 від 09.02.2024. Одночасно, відповідно до рахунку - фактури №ST 23025423 від 27.12.2023 виданого ТОВ «Автосаміт на Столичному» (код ЄДРОПУ 36203667) вартість відновних робіт автомобіля «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 470 565,84 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач добровільно відмовився відшкодувати фактично понесені позивачем витрати на ремонт авто. Вважаючи відмову у відшкодуванні завданої майнової шкоди такою, що порушує його права, позивач вважає за необхідне звернутися до суду із даною позовною заявою.

У позовній заяві зазначено, що позивачу була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пережитим внаслідок ДТП стресом та пошкодженням свого майна, а сааме транспортного засобу. Внаслідок останнього позивач була на 3 місяці позбавлена можливості користуватися власним транспортним засобом, що потягло за собою значну кількість побутових та професійних незручностей з огляду на необхідність їздити до місця роботи з Борисполя до м. Києва, викликало зміни у звичному ритмі життя позивача, погіршило соціальне та матеріальне благополуччя позивача, позаяк останній вимушений був витрачати власний час та зусилля, щоб знайти сервіс де можливо було якісно здійснити ремонт, витрачати власні кошти на здійснення такого ремонту, позаяк розміру страхового відшкодування було недостатньо. Усе вищезазначене безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача, викликало необхідність докладання позивачем додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат, як часових так і матеріальних, а тому позивач вважає, що неправомірні дії відповідача, внаслідок яких сталося ДТП, завдали їй моральної шкоди та спричинили душевні страждання, а тому справедливою компенсацією на думку позивача за понесені ним моральні страждання буде грошова сума у розмірі - 5 000,00 грн.

Враховуючи вище викладене, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.05.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Молиня Р.П. про долучення доказів до матеріалів справи.

28.05.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказано, що у висновку експерта №28762/23-57 від 12.02.2024 не зазначено, що експерт повідомлений про кримінальному відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, о висновок підготовлено для подання до суду, а тому такий висновок не може підтверджувати розмір шкода завданої позивачу внаслідок ДТП. Також зазначено, що рахунок-фактура № ST 23025423 від 27.12.2023, виданого ТОВ «Автосаміт на Столичному», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача марки «TOYOTA» модель «CAMRY» 2022 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 начебто складає 470 565,84 грн., то його також не можна вважати належним і допустимим доказом розмірі заподіяною позивач майнової шкоди, оскільки це лише рахунок на оплату, а не акт приймання-передачі виконаних робіт.

Окрім того, у відзиві зазначено, що в даному випадку розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між позивачем та страховиком, є меншим, ніж розмір оцінної шкоди, яка підлягає виплаті страховою компаніє, тому відповідач вважає, що решта суми: 160 000,00 грн. - 148 960,00 грн. за вирахуванням франшизи підлягає стягненню з його страховика, а не з нього, і він у відповідній частин позовних вимог є неналежним відповідачем у цій цивільній справі.

У відзиві з поміж іншого зазначено, що відповідач вважає, що стягнення з нього майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу є неправомірним. Також, відповідач вважає, що позивачем не доведено порушенням його особисті немайнові права позивача, її особистим майновим благам завдану шкоду, а тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди.

17.06.2024 до суду надійшла відповідь позивачки на відзив у якій остання просила суд позовної заяву задовольнити повністю та викладено аналогічні обставини тим, що були викладені у позовній заяві.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.10.2024 закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному провадженні

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, явку свого представника не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 13 грудня 2023 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «CHEVROLET» ДНЗ НОМЕР_3 , рухаючись бульваром Т. Шевченка у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження даних автомобілів, а самі учасники зазнали матеріальних збитків.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року у справі №761/2299/24 гр. ОСОБА_3 піддати адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (а.с. 117)

Вказана постанова набрала законної сили 06.02.2024, про що свідчать відповідно відмітка суду на копії вказаної постанови (а.с. 117)

У зазначеній постанові вказано, що гр. ОСОБА_3 13.12.2023, приблизно о 19 год 30 хв, керуючи автомобілем «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись бульваром Т. Шевченка у місті Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що відповідач ОСОБА_3 винен у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило ДТП 13.12.2023, в якому транспортні засоби, зокрема «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на :безпечні умови дорожнього руху. Учасники руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ті інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам.

Судом встановлено, що власником автомобіля «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 115).

На момент дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217059373. Страхова сума на одного потерпілого: 160 000,00 грн. (а.с. 76).

14 грудня 2023 року про настання дорожньо-транспортної пригоди повідомлено страховика Відповідача - ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», що підтверджується повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором ОСЦПВВНТЗ (Потерпіла особа) (а.с. 116).

12 лютого 2024 року судовим експертом Матвеєвим Василем Васильовичем на замовлення виготовлено висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №28762/23-57, яким визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивача та розмір матеріальних збитків йому завданих. Відповідно до висновку вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом та в цінах на дату ДТП, що трапилось 13.12.2023, разом із ПДВ складала 436 550,01 грн. (а.с. 119-166).

Разом з тим, в судовому засідання 17.04.2025 представником позивача - адвокатом Молинь Р.П. зазначено, що вказаний висновок не підтверджує дійсного розміру збитків, а підтверджує пошкодження транспортного засобу.

В подальшому 04.02.2024 позивачем було подано на адресу ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згоду потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати (а.с. 167). Відповідно до даної заяви ТДВ «СГ» ОБЕРІГ» та потерпіла сторона погодили виплату страхового відшкодування ( у зв`язку з настанням страхового випадку 13.12.2023, за договором страхування №ЕР- 217059373 від 27.09.2023), належне Потерпілій стороні (за вирахуванням суми франшизи 3200 грн.) в сумі 148 960,00 грн.

Дані грошові кошти було перераховано на рахунок СТО, а саме ТОВ «Автосаміт на Столичному», що підтверджується платіжною інструкцією №25942 від 09.02.2024 (а.с.168).

Так, відповідно до рахунку - фактури №ST 23025423 від 27.12.2023 виданого ТОВ «Автосаміт на Столичному» (код ЄДРОПУ 36203667) вартість відновних робіт автомобіля «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 470 565,84 грн. (а.с. 171-172)

Так, до матеріалів справи долучено рахунок-фактура №ST 24004084 l 08.03.2024 на суму 171 605,90 грн., при цьому, сума зазначена у вказаному рахунку фактурі охоплює роботи та суму, що зазначено в рахунку-фактурі ST 23025423 від 27.12.2023 виданого ТОВ «Автосаміт на Столичному» на загальну суму 470 565,84 грн.

Оплата даного рахунку підтверджується копіями квитанції АТ «Ощадбанк» де платником є Позивач, а саме копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №5 від 22.03.2024 на суму 171 605,90 грн. (а.с. 169), копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №7 від 29.12.2023 на суму 150 000,00 грн. (а.с. 170)

До матеріалів справи долучено копію акту наданих послуг № від 26.03.2024 на загальному суму 321 605, 90 грн. та акт наданих послуг №202400148 від 25.03.2024 на загальну суму 148 960,00 грн. (а.с. 174-176, 177-178). У зазначених акта вказані відомості щодо транспортного засобу «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок ДТП 13.12.2023 позивачу була спричинена матеріальна шкода, дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно даних долучених рахунків фактур та актів наданих послуг та долучених квитанцій про оплату, в розмір 470 565,84 грн.

Як уже зазначалось судом, 04.02.2024 позивачем було подано на адресу ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згоду потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати (а.с. 167). Відповідно до даної заяви ТДВ «СГ» ОБЕРІГ» та потерпіла сторона погодили виплату страхового відшкодування ( у зв`язку з настанням страхового випадку 13.12.2023, за договором страхування №ЕР- 217059373 від 27.09.2023), належне Потерпілій стороні (за вирахуванням суми франшизи 3200 грн.) в сумі 148 960,00 грн.

Дані грошові кошти було перераховано на рахунок СТО, а саме ТОВ «Автосаміт на Столичному», що підтверджується платіжною інструкцією №25942 від 09.02.2024 (а.с.168).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду п. 71 у справі 71 у справі 755/18006/15-ц Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром школа і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц: «правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова).

В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20),

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Так, Верховний Суд під час розгляду справи № 565/1210/19 (постанова від 22.12.2020) зробив наступні висновки: «Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Верховний Суд під час розгляду справи № 756/2632/17 (постанова від 22.04.2020) з посиланням на постанову Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6- 691цс15 зробив наступний висновок: «Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.»

При цьому, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або робіт, необхідних для відновлення речі (ст. 1192 ЦК України)

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Системний аналіз ст. 22 ЦК України частини другої ст. 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту.

Саме такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/11027/18, Верховний Суд в постанові від 27.07.2022 у справі № 910/15796/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, суд приходить до висновку, позовна вимога про стягнення шкоди у розмірі 11040 грн., що становить різницю між лімітом страхової суми на одного потерпілого: 160 000,00 грн., згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217059373 та сумою узгодженого між позивачкою та ТДВ «СГ «Оберіг» розміру страхового відшкодуванням 148960,00 грн. 60), задоволенню не підлягає, оскільки вказана сума була передбачена в страховому полісі відповідача (завдавача шкоди) і виключена через відмову позивача включити цю суму до суми узгодженого страхового відшкодування сплаченого ТДВ «СГ «Оберіг», а тому відповідач не повинен нести тягар відповідальності в цій частині (адже позивачка самостійно погодилась на суму страхового відшкодування у розмірі 148960,00 грн.).

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом CHEVROLET» ДНЗ НОМЕР_3 та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2024 року у справі № 761/2299/24, то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA», модель «СAMRY», 2022 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди 13.12.2023 у розмірі 470 565,84 грн., що підтверджений долученими до справи доказами, також судом враховується сума виплаченого позивачу на рахунок ТОВ «Автосаміт на Столичному» страхового відшкодування в розмірі 148 960,00 грн. Так, як страхове відшкодування не покрило в повній мірі понесені витрати вартості відновлювального ремонту, отже з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та отриманим позивачем страховими виплатами та недоотриманого страхового відшкодування у розмірі 310 565,84 грн. (470 565,84 грн. - 148960,00 грн. - 11040,00 грн.).

Відповідач, заперечуючи проти розміру матеріального збитку, не надав до суду своїх розрахунків щодо розміру завданої шкоди та доказів на їх підтвердження.

Окрім того, з відповідача на користь позивача відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню розмір франшизи згідно полісом 217059373 - 3200,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 313765,84 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування та з додаванням розміром франшизи (470 565,84 грн. - 148960,00 грн. - 11040,00 грн.+3200,00 грн..).

Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 5000,00 грн., що виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пережитим внаслідок ДТП стресом та пошкодженням свого майна, а сааме транспортного засобу. Внаслідок останнього позивач була на 3 місяці позбавлена можливості користуватися власним транспортним засобом, що потягло за собою значну кількість побутових та професійних незручностей з огляду на необхідність їздити до місця роботи з Борисполя до м. Києва, викликало зміни у звичному ритмі життя позивача, погіршило соціальне та матеріальне благополуччя позивача, позаяк останній вимушений був витрачати власний час та зусилля, щоб знайти сервіс де можливо було якісно здійснити ремонт, витрачати власні кошти на здійснення такого ремонту, позаяк розміру страхового відшкодування було недостатньо. Усе вищезазначене безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача, викликало необхідність докладання позивачем додаткових зусиль для організації свого життя, а також додаткових суттєвих витрат, як часових так і матеріальних, а тому позивач вважає, що неправомірні дії відповідача, внаслідок яких сталося ДТП, завдали їй моральної шкоди та спричинили душевні страждання

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача ОСОБА_3 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано позивачці моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивачки, враховуючи усі встановлені судом обставин по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.. такою, що відповідає ступеню перенесених страждань, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3187,56 грн. (96,65%)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група Оберіг» про відшкодування шкоди про відшкодування шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої 13 грудня 2023 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 313765,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3187,56 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група Оберіг», , адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14.

Повний текст рішення складено: 09.05.2025.

Суддя: