Справа № 209/572/25
Провадження № 2/209/705/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Кам`янскього Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійним пунктів кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,на обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 11.10.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1285-6766, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з яким відповідач була попередньо ознайомлений. Договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 9000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 днів, знижена % ставка 2,5 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Однак, відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 04.12.2024р. за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 89055,00 грн., проте кредитодавцем було прийнято рішення про списання частково суми заборгованості, у зв`язку із чим сума боргу була зменшена до 45000,00 гривень і яка складається із : прострочена заборгованість за кредитом 9000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36000,00 грн.. Представник позивача просить стягнути з відповідача по справі заборгованість в розмірі 45000,00 гривень та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

11 лютого 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження.

24 лютого 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Осипенко А.О. було подано зустрічну позовну заяву /а.с.43-52/, згідно якого зазначив, що дійсно 11 жовтня 2023 року між сторонами було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1285-6766 продукту «CreditKasa» в електронній формі, дата видачі кредиту - 11 жовтня 2023 року; останній календарний день першого базового періоду - 31 жовтня 2023 року; сума кредиту - 9000 грн, нараховані проценти за користування кредитом - 4725 грн. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування Кредитом. Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит становить 300 к.д. з моменту перерахування Кредиту. Дата повернення (виплати) Кредиту 05.08.2024 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24:00 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування або строку дії Договору в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 572 466,00%.Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: 90 000,00 грн. З додатку №3 до договору, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1285-6766 убачається, що сума кредиту за договором становить 9000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 300 днів, проценти за користування кредитом - 81000 грн, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 90000 грн, реальна річна процентна ставка - 57246%. Відповідно до наданого ТОВ "Укр Кредит Фінанс" розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Укр Кредит Фінанс" за вказаним вище договором станом на 04 грудня 2024 року становить 89055 грн, з яких 9000 грн - основний борг, 80055 грн - залишок відсотків. В позовній заяві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» порушує питання про стягнення на його користь 45000 грн, з яких: 9000 грн - прострочена заборгованість; 36000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Тобто, нараховані відсотки за користування кредитом . які заявлені до стягнення в 4 рази перевищують розмір заборгованості та суперечать п.4.10,10.1 Договору та відтак пункти 4.10, 10.1 Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 %) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором та суперечать вимогам п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів". Вимога про нарахування та сплату процентів за договором споживчого кредиту, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509, ч.ч.1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Згідно з ч.3 ст.42 КУ участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем процентів за прострочення повернення кредиту. Саме такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі №754/6091/18 (провадження №61-11473св19). У межах зазначеної вище справи, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо недійсності зазначених вище умов договору, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та позичальником з підстав не відповідності положень кредитного договору зазначеним вище вимогам закону .З підстав зазначеного вище, ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними пункти 4.10,10.1 договору про відкриття кредитної лінії №1285-6766 продукту «CreditKasa», укладеного 11 жовтня 2023 року між нею та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та застосувати правові (юридичні) наслідки недійсності цих пунктів правочину.

11 березня 2025 року ухвалою суду визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання недійсним пунктів кредитного договору.

24 березня 2025 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву /а.с.70-81/, згідно якого вказали, що при визначенні процентної ставки позивач дотримався вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1056 ЦК України та відповідачем не заперечувався факт укладання кредитного договору саме на таких умовах. Тобто, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право на нарахування процентів, згідно п. 4.10, 10.1 Договору протягом строку договору, що останнім і було здійснено. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо визнання п. 4.10, 10.1 Договору недійсними є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що твердження ОСОБА_1 , що пунктом 4.10 та 10.1 Договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації та/або пені у разі невиконання зобов`язань за договором відповідно п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та є в свою чергу відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони боржника, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1056 ЦК України та не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а відтак вищезазначені твердження ОСОБА_1 є лише її припущеннями. Норма закону, зокрема п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені (відповідальності за невиконання грошового зобов`язання), а не до всіх умов Договору, як це зазначає Позивач за зустрічним позовом. Зазначають, що укладення кредитного договору, що був долучений до матеріалів справи визнається сторонами, при цьому волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи позивача за зустрічним позовом, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах та на час його укладення ОСОБА_1 не заявлялось додаткових вимог щодо умов спірного договору. Таким чином, при підписанні Кредитного договору Позивач за зустрічним позовом погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. Тобто, на момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, а відтак відсутні були підстави щодо визнання Договору та/або пунктів недійсними. По-третє, додатково необхідно зазначити щодо припущень ОСОБА_1 , про те, що згідно п. 4.10, 10.1 договору проценти за користування кредитом становлять 572465 % річних, звертають увагу щодо безпідставності ототожнення ОСОБА_1 , а саме, що є процентами за користування кредитом , із розрахунком реальної річної процентної ставки. Так відповідачем безпідставно ототожнено, а саме, що є процентами за користування кредитом згідно п. 4.10, 10.1 Договору та правове регулювання яких визначено відповідно до норм ст. 1048, 1056 ЦК України) із розрахунком реальної річної процентної ставки згідно п. 4.13 Договору, розрахунок та розмір якої складає 572465 %), яка передбачена згідно ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та розрахунок якої здійснюється відповідно до Постанови Правління НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 16 від 11.02.2021р. «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються, орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Так, відповідно до даної постанови встановлено (визначено) методику розрахунку реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит для небанківських фінансових, установ України, які відповідно до законів України мають право надавати споживчі кредит, що і було здійснено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відображено в п. 4.13 Договору. Позивач звертає, увагу на цей аргумент стосовно реальної річної процентної ставки у розмірі 572465 % виключно для того, щоб створити у суду уявлення, що за договором нараховуються відсотки за користування кредитом у розмірі, який перевищує суму отриманого кредиту у десятки тисяч разів. Але це не відповідає дійсності. Тобто, враховуючій, що умови Договору про відкриття кредитної лінії № 1285- 6766 від 11.10.2023 року між Позивачем та Відповідачем не містять пункту щодо нарахування суми пені за невиконання грошового зобов`язання, безпідставно брати до уваги Постанову Верховного суду у справі №754/6091/18 від 27.01.2020р. на яку звертає увагу Позивача за зустрічним позовом, оскільки остання не регулює аналогічні правовідносини між сторонами, тому позовні вимоги Позивача за зустрічним позовом є необгрунтованими та підставними, а відтак відсутні підстави для визнання пунктів договору недійсними.

01 квітня 2025 року від представника відповідача Богдан О.В. за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом адвоката Осипенко А.О. надійшов відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву /а.с.111-115/ згідно якого вважають, що доводи наведені відповідачем за зустрічним позовом, як на підставу заперечень не заслуговують на увагу, а тому мають бути відхилені судом, з огляду на таке. Як на підставу для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, ТОВ "Укр Кредит Фінанс" посилається на те, що позикодавець правомірно нараховував відсотки за користування кредитними коштами у період строку кредитування у тому розмірі, що визначені у п.4.10, 10.1 кредитного договору на підставі ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України. Крім цього, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» стверджує, що відсотки нараховані позикодавцем, які у 4 рази перевищують тіло кредиту, не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Однак, наведене вище, свідчить лише про те, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" хибно тлумачить застосування вказаних вище вимог закону, а саме ч.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому з огляду на положення ч.4 ст. 263 ЦПК України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч.3 ст. 509, ч.1,2 ст. 627 ЦК України. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. У межах справи, що наразі є предметом розгляду суду першої інстанції, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» усупереч наведених вище вимог закону, намагається використати рішення суду, як інструмент для безпідставного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за користування кредитними коштами, стягнувши проценти, які у 4 рази перевищують тіло кредиту, що суперечить звичаям ділового обороту та положенням законодавства. З огляду на вказане, судова практика, на яку посилається ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у відзиві на зустрічний позов не є актуальною, вона повністю суперечить правовій позиції Верховного Суду щодо розгляду справ у подібних правовідносинах. Так, посилання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на судову практику, яка стосується укладення кредитного договору в електронній формі не має правового значення, оскільки предметом зустрічного позову є визнання окремих пунктів кредитного договору, які стосуються безпідставного нарахування відсотків, недійсними, а не всього кредитного договору з підстав його не підписання. Просять задовольнити зустрічний позов.

28 квітня 2024 року від представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення щодо відповіді на відзив /а.с.129-137/, згідно якої зазначили, ОСОБА_1 продовжує і далі стверджувати, що проценти за користування кредитом, правове регулювання яких визначено відповідно до норм ст, 1048, 1056і ЦК України є чомусь компенсацією (неустойкою) у разі невиконання зобов`язань за договором та відповідальністю за порушення грошового зобов`язання, що в свою чергу є ні що іншим, як суб`єктивним*(помилковим) тлумачення цієї правової норми зі сторони Позивача за зустрічним позовом, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048, 1056 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань, тобто не є, а ні компенсацією, а ні неустойкою, а ні процентами від простроченої суми по ст. 625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).Законодавство чітко розрізняє поняття: процентів за користування кредитом та проценти за неправомірне користування чужими коштами, порядок виплати якого врегульований ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Таку саме правову природу компенсаційного характеру мають також неустойка (штраф, пеня), які нараховуються за порушення умов договору у відповідності до положень статей 549 та 550 ЦК України. Відповідно, проценти за користування кредитом не носять компенсаційного (компенсаторного) характеру - оскільки є правомірною платою за користування чужими, грошовими коштами протягом строку кредитування за кредитним договором і вони взагалі не є мірою відповідальності за порушення умов такого кредитного договору. Тобто, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право на нарахування процентів за користування кредитом (згідно п. 4.10, 10.1 Договору) протягом строку договору, що останнім і було здійснено. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо визнання п. 4.10, 10.1 Договору недійсними є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, зазнають, що твердження ОСОБА_1 , що пунктом 4.10 та 10.1 Договору передбачено нарахування неправомірно великої суми компенсації та/або пені у разі невиконання зобов`язань за договором відповідно п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та є в свою чергу відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони боржника, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1056 ЦК України та не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а відтак вищезазначені твердження ОСОБА_1 є .лише її припущеннями, що відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України не може бути доказуванням. Тобто, відповідно до п. 4.10 та 10.1 договору, сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового, зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором, а відтак, враховуючи викладене, підстав про несправедливість умов договору в частині встановлення розміру плати за правомірне користування кредитними коштами і визнання їх недійсними відсутні, що є наслідком відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

11 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1285-6766, відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 9000 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 днів, знижена % ставка 2,5 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день, що підтверджується копією договору /а.с.10-16/. Згідно з додатку №3 до договору, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1285-6766 /а.с.17/ вбачається, що сума кредиту за договором становить 9000 грн, кількість днів у розрахунковому періоді - 300 днів, проценти за користування кредитом - 81000 грн, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 90000 грн, реальна річна процентна ставка 57246,00%.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1285-6766 був укладений сторонами з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле та разом із Правилами відкриття кредитної лінії /а.с.26/ та разом складають умови кредитного договору.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 9700 грн. підтверджено довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1285-6766 від 11.10.2023 р. за допомогою системи LIQPAY на платіжну карту відповідача НОМЕР_1 /а.с.22/.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом /а.с.23025/ станом на 04.122024р. за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 89055,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80055,00 грн. Представником позивача частково зменшено борг за заборгованістю до 45000,00 гривень і яка складається із : прострочена заборгованість за кредитом 9000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36000,00 грн..

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://navse.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Отже, договір про відкриття кредитної лінії №1285-6766 від 11.10.2023 року, укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Так, відповідно до п. 4.10 Договору про відкриття кредитної лінії №1285-6766 від 11.10.2023 року, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Відповідно до п. 10.1 Договору, Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п.10.2, 10.3 цього Договору, користується програмами лояльності Кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування Кредитом за наступними ставкою (-ми): Знижена процентна ставка становить 2.50 % (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на Дату укладення договору.

Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг" встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено необхідні вимоги, які повинні бути зазначені у договорі про споживчий кредит, в тому числі орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Також, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч.1-2 ст. 5 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено, що державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України, який визначає методики розрахунку реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, яка була врахована фінансової установою при розробці форми кредитного договору та є невід`ємною умовою кредитного договору, що був підписаний сторонами.

Стосовно зустрічного позову суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не скористалася своїм правом відмовитися в односторонньому порядку від укладання кредитного договору, хоча вона мала можливість ознайомитися з інформацією необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення на веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перед його укладанням. Тобто, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право на нарахування процентів за користування кредитом (згідно п. 4.10, 10.1 Договору) протягом строку договору. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо визнання п. 4.10, 10.1 Договору недійсними є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд погоджується із твердженнями представника позивача за первісним позовом, що ОСОБА_1 невірно трактується п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки нараховані відсотки за користування кредитними коштами відповідають положенням ст. 1048, 1056 ЦК України та не є компенсацією та/або пенею у разі невиконання зобов`язань за договором , а відтак вищезазначені твердження ОСОБА_1 є лише її припущеннями, що відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України не може бути доказуванням.

Так, відповідно до Постанови Верховного Суду від 09.09.2020 року по справі 732/670/19, судом було зазначено про відсутність підстав, передбачених пунктом 5 частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо недійсності кредитного договору чи окремих його пунктів, оскільки максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем, не перевищує 50 відсотків від суми кредиту. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по справі 524/5556/19.

Розглянувши надані первісним позивачем докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки надані позивачем за первісним позовом докази підтверджують факт укладання кредитного договору між сторонами, зобов`язання зі сторони Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) є не виконаними, заборгованість за договором є не погашеною. Підстави для визнання умов договору в частині встановлення розміру плати за правомірне користування кредитними коштами і визнання їх недійсними відсутні, що є наслідком відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керуючись положеннями ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом судові витрати у справі.

Відтак на відповідача слід покласти сплату судового збору у розмірі 2242,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 629, 634, 638, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місце знаходження м. Київ, бул. Лесі Українки, буд.26 оф.407) до ОСОБА_1 (місце реєстрації- АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1385-6766 від 11.10.2023 р., в розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом -9000,00 (дев`ять тисяч гривень); прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 36000,00 (тридцять шість тисяч гривень) .

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копіок).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місце знаходження м. Київ, бул. Лесі Українки, буд.26 оф.407) про захист прав споживачів та визнання недійним пунктів кредитного договору - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2025 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Кам`янського Є.Д. Багбая