465/4204/25
2/465/2879/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19.05.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 04205, м. Київ, проспект Оболонський, 28В),

предмет позову: визнання факту батьківства,

в с т а н о в и в:

16 травня 2025 року (вх.№15432/25) ОСОБА_2 звернувся до Франківського районного суду м. Львова, у якій просить суд:

- визнати юридичний факт батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , зазначивши ОСОБА_3 як батька.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилась донька, ОСОБА_1 , при цьому у свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені зі слів матері.

Пізніше, 31.10.2015 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2227 та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

У подальшому, 17.03.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 81 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер, що і стало підставою для звернення із указаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов висновку про необхідність повернути позовну заяву позивачу з таких підстав.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасниками справи у справах позовного провадження є сторони і треті особи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

У змісті позовної заяви не вказаного жодного відповідача.

Крім цього, підставою звернення із указаним позовом саме до Франківського районного суду м. Львова вказано факт реєстрації представника позивача на території Франківського району м. Львова.

Позовну заяву також підписав ОСОБА_2 посилаючись на довіреність.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як визначено у частині другій статті 50 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки визначені в частині другій статті 60 ЦПК України, відповідно до якої під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Суд враховує й те, що представник, який має повноваження на ведення справи у суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду:

1) малозначних справ;

2) справ, що виникають з трудових відносин;

3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд;

4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, законом визначена категорія справ, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, в яких представництво може здійснюватися особою, яка діє за довіреністю.

Як вбачається з позовної заяви, вона підписана представником ОСОБА_2 , на підтвердження повноважень якого надано копію довіреності від 18.04.2025, зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей за номером 570, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважила Вовка Рената Валерійовича представляти її інтереси в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

При цьому, даних про те, що представник позивача є адвокатом, суду не надано. Обґрунтувань, з яких представник вважає, що наділений відповідними повноваженнями для представлення інтересів позивача, в позовній заяві не вказано.

Предметом вказаної позовної заяви є визнання факту батьківства.

Отже, вказаний спір підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження з необхідністю проведення підготовчого засідання, а тому представником позивача може бути тільки адвокат.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відтак, судом встановлено, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано та підписано особою, яка не має статусу адвоката, враховуючи, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, що виключає можливість представництва позивача в суді особою, яка діє на підставі довіреності та не має статусу адвоката.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992 року, заява № 12964/87).

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпро визнання факту батьківства повернути позивачу.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому у ст. 261 ЦПК України.

Суддя: Баран О.І.