Справа №303/2252/25
2-о/303/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Монич В.О.

присяжних Гегедош О.Л.

Бутусов О.Д.

за участю секретаря судових засідань Галамба Ю.В.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

представника заінтересованої особи Стасів Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною встановлення опіки і призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В :

Представника заявника ОСОБА_3 28.03.2025 року звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною встановлення опіки і призначення опікуна.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є зведеним рідним братом заявника ОСОБА_1 та проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

Брат заявника ОСОБА_2 є інвалідом дитинства внаслідок психічних розладів, 01.06.1992 року йому встановили II групу інвалідності безстроково.

24.12.1999 року рішенням Новоуренгойського суду російської федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною особою і над, ним встановлена опіка. З того часу він перебував під опікою: з 20.06.2000 року опікуном ОСОБА_2 було призначено його маму ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 08.04.2011 року опікуном призначили батька заявника ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), після смерті батьків опіку над братом ОСОБА_2 оформила дружина (друга) батька ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла.

Вище вказане підтверджується рішеннями Мукачівського міськрайонного суду від, 08.04.2011 року та від 08.11.2016 року.

Із членів сім`ї інваліда дитинства, ОСОБА_2 , народження, залишився тільки заявник.

Заявник фактично здійснює та виявляє свою згоду на майбутнє здійснювати опіку над, своїм братом, виконувати обов`язки опікуна: дбати про нього, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його необхідним доглядом та лікуванням.

Внаслідок психічної хвороби брат не може вільно та послідовно висловлювати свої думки, не орієнтується у часі не розуміє обставини, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих.

В останній час стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився, страждає стійким хронічним психічним розладом олігофренія в стадії вираженої дебільності, 29.11.2024 року був направлений до психіатричного закладу в м. Берегово, 02.12.2024 року виписка з протоколу ЛКК № 165.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.04.2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.

17.04.2025 року від представника заінтересованої особи виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшли письмові пояснення на дану заяву, в яких просили відмовити в задоволенні заяви про визнання особи недієздатною з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Жодних доказів, що свідчать про внутрішній, психічний стан особи та/або доказів того, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, заявником не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

На підтвердження заявлених вимог заявник надає справку сер. ВТЄ- 15 № 013838 від 01.06.1992 року, направлення ОСОБА_2 у психіатричну лікарню та виписку з протоколу ЛКК № 165 КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» від 02.12.2024 року. Згідно даної виписки діагноз легка розумова відсталість (виражена дебільність).

Разом з тим в матеріалах справи відсутні медичні документи щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_2 на час звернення до суду. Документи на які посилається заявник не свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад ОСОБА_2 .

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заяву, та клопотання про призначення судово психіатричної експертизи з підстав, вказаних в заяві.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав думку свого представника.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Кампов В.Ф. в судовому засіданні підтримав заяву та клопотання про призначення судово психіатричної експертизи з підстав, вказаних в заяві.

Представник заінтересованої особи Стасів Н.М. в судовому просила відмовити в задоволенні даної заяви та клопотанні про призначення судово психіатричної експертизи з підстав, вказаних у письмових поясненнях.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є зведеним рідним братом заявника ОСОБА_1 та проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

Брат заявника ОСОБА_2 є інвалідом дитинства внаслідок психічних розладів, 01.06.1992 року йому встановили II групу інвалідності безстроково.

24.12.1999 року рішенням Новоуренгойського суду російської федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною особою і над, ним встановлена опіка. З того часу він перебував під опікою: з 20.06.2000 року опікуном ОСОБА_2 було призначено його маму ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 08.04.2011 року опікуном призначили батька заявника ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), після смерті батьків опіку над братом ОСОБА_2 оформила дружина (друга) батька ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла.

Представник заявника вказує, що ОСОБА_2 внаслідок психічної хвороби не може вільно та послідовно висловлювати свої думки, не орієнтується у часі не розуміє обставини, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих.

На підтвердження вище вказаного ним надано справку сер. ВТЄ- 15 № 013838 від 01.06.1992 року, направлення ОСОБА_2 у психіатричну лікарню та виписку з протоколу ЛКК № 165 КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» від 02.12.2024 року.

Однак згідно даної виписки діагноз ОСОБА_2 : легка розумова відсталість (виражена дебільність).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров`я.

Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Так, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від-26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Зміст зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання мають вирішуватися в одному провадженні.

Правосуб`єктність фізичної особи включає такі складові: правоздатність, дієздатність, деліктоздатність. Правоздатність фізичної особи виникає з моменту народження і припиняється зі смертю. Відмінно від дієздатності, правоздатність особи не може бути обмежена, чи взагалі, позбавлена. Вік і психічний стан особи не впливають на її правоздатність.

Для того, щоб правоздатний громадянин міг своїми власними діями використати, реалізувати свої права і обов`язки, він повинен розуміти значення своїх дій та бути спроможним керувати ними. Повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними людина може тільки по досягненні певного віку і якщо вона не має хвороб, які позбавляють її даної можливості. Внаслідок цього в законодавстві встановлена така юридична властивість для громадян, як дієздатність.

Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Проте, висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною.

Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що надані заявником медичні документи, а саме: справка сер. ВТЄ- 15 № 013838 від 01.06.1992 року, направлення ОСОБА_2 у психіатричну лікарню та виписка з протоколу ЛКК № 165 КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» від 02.12.2024 року не підтверджують наявність хронічного, стійкого психічного розладу, лікування особи у психіатричній установі; не доводить і те, що громадянин ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними, і відповідно потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Згідно з ч.1 ст.298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання особи недієздатною та призначення судово психіатричної експертизи.

Виходячи з наведеного, ст.ст. 39, 40, 41, 58, 60 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 233, 294, 299, 300 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , про призначення судово психіатричної експертизи ОСОБА_2 у справі за заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною встановлення опіки і призначення опікуна відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особи Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною встановлення опіки і призначення опікуна - відмовити.

Судові витрати слід покласти на заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2025 року.

Головуючий Володимир МОНИЧ

Присяжні: О.Л. Гегедош

О.Д. Бутусов