КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/571/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

встановив:

У жовтні 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулося до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.05.2015 року і по теперішній час надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 .

В період з 01.05.2015 року по 01.06.2023 року надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідачка є квартиронаймачем і власником особового рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) квартири № 16 вказаного будинку.

За цією квартирою обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Письмові договори з відповідачкою, яка є наймачем цієї квартири, не укладались, оскільки вона знехтувала цим обов`язком. Свої зобов`язанні по оплаті наданих послуг відповідачка не виконує.

З огляду на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) за період з 01.05.2015 року по 01.06.2023 року основного боргу в розмірі 36 453,78 грн, інфляційних втрат в розмірі 6 797,05 грн, і 3% річних в розмірі 2 387,28 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що одним із доказів, що додавались до позовної заяви, був електронний доказ - статут позивача, відповідно до якого підприємство створене з метою виконання робіт та надання послуг по утриманню та обслуговуванню житлових та нежитлових будинків, прибудинкових територій територіальної громади міста Києва й інших форм власності.

На виконання взятих на себе зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду позивачем укладаються (укладалися) відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг: вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо, які надаються споживачам поряд з іншими послугами. Послуги обслуговуючою організацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01 травня 2015 року в будинку АДРЕСА_1 надавалися відповідно до норм та стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством, фактів перерви в наданні послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі не встановлено.

Належним чином оформлені акти-претензії від мешканців будинку про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі до позивача не надходили. Витрати та структура на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховувалися по кожному будинку окремо. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою КМУ від 01 червня 2011 року № 869 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Також зазначає, що доданий до справи розрахунок заборгованості виготовлений Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», підписаний виконавцем і має печатку підприємства, оскільки саме концерн займається нарахуванням квартирної плати відповідно до укладеного з позивачем договору. Між Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» укладений договір про надання послуг № 418 від 23 грудня 2023 року. Подібні договори відповідно до чинного законодавства укладаються кожного року.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 не скористалась.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 45 638,11 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з листа №02/01/05-270 від 07.09.2023 року КК «Центр комунального сервісу», згідно ПАК «Нарахування та оплати за житлово-комунальні послуги» у квартирі АДРЕСА_4 , власником особового рахунку є квартиронаймач ОСОБА_1 .

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За правилом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, суду не надано жодного доказу того, що позивач є підприємством, яке надавало чи продовжує надавати житлового-комунальні послуги, в будинку АДРЕСА_1 , чи інші послуги на утримання вказаного будинку та прибудинкової території, чи є балансоутримувачем цього будинку, чи нараховував та збирав відповідну квартирну плату з мешканців цього житлового фонду, чи поніс і відшкодовував відповідні комунальні та експлуатаційні витрати утримання цього будинку та його прибудинкової території, внаслідок укладення договорів з іншими суб`єктами господарювання на виконання ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, будь-які установчі документи на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в матеріалах справи відсутні, так само як докази розрахунків та затвердження в установленому законом порядку тарифів на заявлені в позові житлово-комунальні послуги.

При цьому, на доданому позивачем до матеріалів справи розрахунку боргу, особовий рахунок: НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), проставлено печатку КК «Центр комунального сервісу», та підписано вик. ОСОБА_2 , а не посадовими особами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також беручи до уваги те, що позивачем доводи та обґрунтування позову щодо надання житлово-комунальних послуг і здійснення фактичних дій, спрямованих на утримання багатоквартирного будинку, де знаходиться квартира відповідача в ході розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, так само, як і обставини того, що ОСОБА_1 є споживачем наданих саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» конкретних житлово-комунальних послуг та фактично користується цими послугами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Так, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Сам лише наданий розрахунок заборгованості та статут КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» не можуть бути достатніми доказами обставин, на які посилається позивач у позовній заяві.

В апеляційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» детально описано усі договори, укладені позивачем, з іншими підприємствами з метою забезпечення надання житлово-комунальних послуг у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за період нарахованої заборгованості, питання про стягнення якої порушується у позові.

На підтвердження цих доводів позивачем до апеляційної скарги додано копії документів, що стосуються надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з прибирання сходових клітин, з технічного обслуговування ліфтів, з обслуговування систем диспетчеризації, послуг з дератизації та дезінсекції, послуги з обслуговування димовентиляційних каналів, послуг з освітлення місць загального користування та енергопостачання ліфтів.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 83 ЦПК України).

Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не заявлено клопотання про долучення вказаних доказів та не надано доказів неможливості їх подання у порядку та строк, передбачені статтею 83 ЦПК України, до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У зв`язку з цим, апеляційним судом такі докази не приймаються та підлягають залишенню без розгляду, як подані після закінчення процесуальних строків.

Таким чином, представник позивача, зазначаючи в апеляційній скарзі нові обставини, що підлягають встановленню, не надав на їх підтвердження доказів, які б були подані у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку та могли б бути прийняті апеляційним судом до уваги.

Апеляційний суд звертає увагу, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома