Справа № 367/6945/23
Провадження №2/367/945/2025
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

при секретарі судового засідання Люліній О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності.

Ухвалою від 08.01.2024 за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження.

Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано заяву про виклик та допит свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 29.04.2024 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Васюка Миколи Миколайовича було витребувано у ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ): інформацію про те, чи перебувала фізична особа-забудовник ОСОБА_7 у договірних відносинах з ОСОБА_4 у період з 01.01.2019 по 01.09.2021; інформацію про те, чи виплачувалися фізичною особою-забудовником ОСОБА_7 будь-які кошти ОСОБА_4 в якості викупу, компенсації, у тому числі на підставі договорів; належним чином засвідчені копії договорів, які укладені між фізичною особою-забудовником ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також докази про їх оплату.

Також ухвалою суду від 29.04.2024 зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна подружжя.

Судом в підготовчому засіданні було поставлено на обговорення щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_1 просили суд розглянути та задовольнити клопотання про допит свідків, вважали за можливе закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 заходу процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом за невиконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 29.04.2024. Щодо заявленого представником позивача клопотання про допит свідків не заперечував, також вважав можливим закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Щодо клопотання представника позивача про виклик свідків.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Статтею 91 ЦПК України визначено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Згідно зі ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, дослідивши необхідні для вирішення клопотання матеріали справи, приймаючи до уваги предмет доказування у даному спорі, суд вважає, що обставини, які сторона позивача планує підтвердити показаннями заявлених свідків та під час допиту сторін як свідків, мають значення для вирішення даної справи, а тому приходить до висновку про задоволення клопотання та виклик свідків.

Щодо клопотання про застосування до ОСОБА_7 заходу процесуального примусу у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їх представників покладено обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ст. 143 ЦПК України).

Види заходів процесуального примусу визначені ч. 1 ст. 144 ЦПК України, а саме: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Судом встановлено, що ухвалу суду від 29.04.2024 про витребування доказів неодноразово надіслано ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку, проте вказані відправлення було повернуто до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Представником відповідача, за клопотанням якого було витребувано докази, підтвердження вручення вказаної ухвали суду також не надав.

18 березня 2025 року представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_10 вручено примірник ухвали для організації її вручення адресанту ОСОБА_7

06.05.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гутник І.В. на адресу суду надійшов лист про повернення ухвали суду без виконання, зі змісту якого видно, що у період часу з 18.03.2025 по 05.05.2025 адвокатом Гутником І.В., здійснювалися заходи щодо організації виконання (оголошення) ухвали шляхом неодноразових виїздів 22.03.2025, 10.04.2025, 23.04.2025, 05.05.2025 за адресою місця проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_2 . Проте, за результатами виїздів, організувати виконання вказаної ухвали не представилось можливим, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_7 за вказаною адресою.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_7 ухвали про витребування доказів від 29.04.2024, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Згідно із ч. 1 ст. 197 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Статтею 189 ЦПК України передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Виконавши процесуальні дії, передбачені частиною другою статті 197 ЦПК України, зокрема встановлено, що відсутні питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову; необхідні докази для встановлення обставин справи надані, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі викладеного, суд вважає, що у підготовчому судовому засіданні вирішено питання про всі процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, підготовче судове засідання підлягає закриттю, а справа призначенню до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 189, 196-200, 280-281 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності.

Призначити справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 03 липня 2025 року на 10 год. 00 хв., встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судове засідання викликати учасників справи.

Заяву позивача ОСОБА_1 про виклик свідків задовольнити.

Викликати в судове засідання свідків:

- ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Попередити свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань на вимогу суду. Роз`яснити свідкам положення ст. 63 Конституції України, згідно з якими особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Клопотання представника відповідача Васюка М.М. про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М.Третяк