УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 185/16145/23

провадження № 61-6190ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року тапостанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року в розмірі 38 090,28 грн; інфляційні втрати за період з 01 березня 2021 року по 01 грудня 2023 року -

5 723,14 грн; 3 % річних період з 01 березня 2021 року по 01 грудня 2023 року - 1425, 38 грн, пеню з 01 грудня 2022 року по 01 грудня 2023 року - 220,50 грн,

а всього - 45 459,30 грн.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

У іншій частині відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради задоволено частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 25 жовтня 2024 року скасовано в частині задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно, на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2019 року

по 01 грудня 2023 року у розмірі 33 934,74 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради

по 1 816,80 грн, з кожного, в рахунок відшкодування сплаченого відповідачем судового збору за апеляційний перегляд.

У іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року залишено без змін.

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 25 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 15 квітня 2025 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов до висновку про повернення касаційної скарги з таких підстав.

Згідно із частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено,

що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того,

що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва

(з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими,

що визначені частиною третьою статті 58 ЦПК, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості

з ЄДР як на достовірні.

Заявником не надано документів, визначених частиною третьою статті 58 ЦПК України (статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції тощо), а також відомостей з ЄДР, які можуть підтвердити повноваження

ОСОБА_3 діяти за правилами самопредставництва від імені заявника.

З наданих відомостей (довіреності) не вбачається права ОСОБА_3 представляти інтереси юридичної особи - Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради у суді, а тому касаційна скарга вважається такою, що підписана неповноважною особою.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої та частиною шостою статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо: касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Отже, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, відповідно вона підлягає поверненню заявникові на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтею 392, пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець