УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 212/9260/24

провадження № 61-5397 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», подану його представником - адвокатом Цукановою Наталією Володимирівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2024 році ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою відкритий особовий рахунок на послуги централізованого опалення. На його замовлення у 2009 році ТОВ «Єстрея» виготовлено робочий проект теплотехнічного розрахунку тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні квартири, після чого в квартирі було встановлено індивідуальне автономне опалення. 23 березня 2012 року між представником Криворізького підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» та абонентом ОСОБА_1 складено акт про відключення квартири від мереж ЦО (ГВП). В супереч діючого законодавства, Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» нараховує суми по оплаті за централізоване опалення, позивач вважає дії відповідача по нарахуванню плати за постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними та просив суд зобов`язати Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири спірною адресою.

2. Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 23 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року, позов задовольнив. Визнав неправомірними дії Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» з нарахування плати по особовому рахунку за постачання теплової енергії до квартира АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2013 року. Зобов`язав Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2013 року і в подальшому не нараховувати. Вирішив питання судових витрат.

3. У квітні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», подана його представником - адвокатом Цукановою Н. В., на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення.

4. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

5. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

6. Пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7. Частиною четвертою статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження, зокрема, призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

8. Предметом позову у справі № 212/9260/24 є вимога споживача комунальних послуг про припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії. Ціна позову у справі не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Таким чином, дослідивши предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд дійшов висновку про малозначність цієї справи, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, оскільки стаття 19 ЦПК України розташована у Розділі I «Загальні положення» та поширюється й на касаційне провадження.

10. Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

11. Так заявник, обґрунтовуючи посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України зазначає, що чинним законодавством не визначено механізму списання боргу за отримані житлово-комунальні послуги.

12. Зазначає, що у цій справі важливим є встановлення:

- чи може теплопостачальна організація припинити нарахування та в подальшому не нараховувати плату за постачання теплової енергії окремій квартирі, якщо Верховний Суд у постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 229/4116/17 зазначив, що можливість відключення окремої квартири від централізованого опалення не передбачена ?;

- чи передбачено чинним законодавством як спосіб захисту права, оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використані послуги, якщо Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц зазначив, що звернення з позовом про усунення правової невизначеності, яка існувала в минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту ?;

- чи передбачено чинним законодавством як спосіб захисту права припинення нарахування та в подальшому не нараховування плати за постачання теплової енергії, якщо саме по собі нарахування відповідачем вказаної заборгованості не встановлює для позивача будь-яких обов`язків ?;

- чи наділений суд повноваженнями визнати факт ненадання послуг з централізованого опалення ?;

13. Також заявник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, оскільки до справ зі встановлення автономного опалення та оплати в подвійному об`ємі прикута увага громадськості. Вже неодноразово перед будівлею міської ради криворіжці виходили на акції протесту.

14. Вказує на те, що єдиним джерелом доходу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» є грошові кошти, що надходять від споживачів, як плата за відпущену теплову енергію, яких зараз недостатньо.

15. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені заявником обґрунтування не дають достатніх підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

16. Тобто заявнику в касаційній скарзі необхідно обґрунтувати наявність актуальної правової проблеми, яка може бути вирішена за результатами касаційного перегляду справи.

17. Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зводяться виключно до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням та встановленими обставинами справи і не містять належного обґрунтування наявності актуальної правової проблеми. Заявником не зазначено про неоднакове застосування касаційним судом (згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України саме його висновки, викладені в постановах, повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права) одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, що вказувало б на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики. Тому таке формальне посилання заявника на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не свідчить про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

18. Крім цього кількісний критерій має відображати той факт, що правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

19. Отже заявник, вказуючи на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, належним чином не обґрунтовує визначений підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України виняток.

20. Також, Верховний Суд вважає, що наведені заявником доводи щодо того, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього не дають достатніх підстав для висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення. Фактична незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому та один лише фінансовий критерій, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для нього, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої він є.

21. Крім цього, вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.

22. Касаційна скарга не містить належних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували б на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства. Формальне посилання заявника на поширеність порушеного у справі питання без надання відповідних доказів не обґрунтовує наявності значного суспільного інтересу до цієї справи.

23. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

24. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

25. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

26. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

27. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

28. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

29. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

30. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

31. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

32. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

33. Враховуючи наведене, оскільки Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

34. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

35. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», поданою його представником - адвокатом Цукановою Наталією Володимирівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров