Справа № 295/2067/25
Провадження № 2/293/371/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Лось Л.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до слідчих суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Єригіної Інни Михайлівни, Кузнєцова Дмитра Вікторовича, Маслак Віти Петрівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суддів Зав`язуна Сергія Михайловича, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 до Черняхівського районного суду Житомирської області в порядку підсудності, визначеної відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 28.04.2025, надійшла цивільна справа № 295/2067/25 за позовом ОСОБА_1 до слідчих суддів Шкирі Віри Миколаївни, Перекупки Ігоря Григоровича, Єригіної Інни Михайлівни, Кузнєцова Дмитра Вікторовича, Маслак Віти Петрівни, Лось Людмили Віталіївни, Зосименка Олександра Миколайовича, Миколайчука Павла Валерійовича, Лівочки Людмили Іванівни, Щербаченко Ірини Вікторівни, суддів Зав`язуна Сергія Михайловича, Жизнєвського Юрія Васильовича, Медяного Володимира Михайловича, Бурденюка Сергія Івановича, Мишеніної Світлани Василівни, Кіянової Світлани Валентинівни, Ляшука Володимира Володимировича, ОСОБА_15 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.05.2025 задоволено самовідвід, заявлений головуючим суддею Збаражським О.М., у цивільній справі №295/2067/25 та постановлено передати цивільну справу до канцелярії Черняхівського районного суду Житомирської області для визначення іншого складу суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 головуючим у даній справі визначено суддю Лось Л.В. та справу передано судді для розгляду.

Вивчивши зміст позовної заяви, головуючий суддя до вирішення питання про відкриття провадження заявив самовідвід з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Згідно із ч.9 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

За приписами ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому.Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). У п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Як зазначає ЄСПЛ у рішенні від 24 травня 1989 року у Справі Гаусшильдта, найголовніше - це довіра, яку у демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (заява №11/1987/134/188, § 46,48).

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Крім того, відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Так, звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та відшкодування шкоди, позивач ОСОБА_1 просить визнати розповсюджену суддями відносно нього інформацію принизливою та такою, що порочить його честь і ділову репутацію, а також просить стягнути з суддів-відповідачів на його користь 1 823 710 гривень матеріальної шкоди та 200 000 гривень моральної шкоди. В числі відповідачів за цим позовом ОСОБА_1 зазначає суддю Черняхівського районного суду Житомирської області Лось Л.В.

Отож наведене свідчить, що предмет спору в цій справі безпосередньо стосується судді Черняхівського районного суду Житомирської області Лось Л.В., для розгляду якої передано вказану цивільну справу.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу.

Відтак, уважаю за необхідне задовольнити самовідвід судді Лось Л.В. від розгляду даної справи.

Згідно вимог ч.1 ст.41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 40, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Черняхівського районного суду Житомирськї області Лось Людмили Віталіївни від розгляду справи № 295/2067/25.

2. Відвести головуючого суддю Черняхівського районного суду Житомирської області Лось Л.В. від розгляду цивільної справи №295/2067/25.

3. Цивільну справу №295/2067/25 передати до канцелярії Черняхівського районного суду Житомирської області для визначення іншого складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ЛОСЬ