Справа №484/5201/24 Головуюча у 1-й інстанції Чернякова Н. В.
Провадження № 22ц/812/832/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В.,

із секретарем: Горенко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , яка подана від його імені

адвокаткою Марку Оленою Вікторівною,

на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Чернякової Н. В. об 11 год 10 хв в залі суду в смт Єланець Миколаївської області, із складанням 21 березня 2025 року повного судового рішення, у справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання спільної малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були стягнуті з нього відповідно до судового наказу, виданого 7.08.2024 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, в розмірі частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, до 1/6 частини, посилаючись на те, що на його утриманні перебувають двоє синів від інших стосунків, які він зареєстрував, уклавши 14.06.2016 р. шлюб з іншою жінкою ОСОБА_4 , яка наразі не працює та перебуває на його утриманні.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2024 року справа за позовом ОСОБА_1 передана на розгляд Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2024 року справа за позовом ОСОБА_1 передана на розгляд за підсудністю Єланецькому районному суду Миколаївської області.

Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2024 року справа прийнята до розгляду і за позовом ОСОБА_1 відкрито позовне провадження.

У відзиві на позов відповідачкою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Сікорський М. М., вимоги про зменшення розміру аліментів не визнані, з підстав недоведеності погіршення майнового стану платника аліментів, незважаючи на народження у нього двох інших дітей, наявність яких сама по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягнуті у розмірі відповідно до діючого сімейного законодавства.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 березня 2025року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не наведено доказів про погіршення його майнового стану після видачи судового наказу про стягнення з нього аліментів, а наявність зазначених у позовній заяві обставин не є безумовною підставою для зменшення їх розміру.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Марку О. В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, помилкову оцінку наданим доказам, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове про задоволення його позову.

На його думку суд першої інстанції не врахував, що аліменти на утримання спільної доньки стягнуті з позивача на підставі судового наказу, внаслідок чого у нього не було можливості надати докази про свій майновий та сімейний стан. На даний час позивач та його дружина не працюють, позивач є особою з інвалідністю 3ої групи, а його дружина перебуває на обліку, як безробітна, у центрі зайнятості. При тому на їх утриманні перебуває два малолітніх сина, що є безумовною підставою для врахування наведених обставин для зменшення розміру, стягнутих з нього аліментів, оскільки це призведе до нерівного становища дітей з їх утримання біологічним батьком.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою не надано, подана заява про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю її представника, з проханням відмовити у задоволенні вимог скарги та залишити рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони є біологічними батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2014 року розглянута позовна заява ОСОБА_6 , за наслідками якої ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .

В той же час за судовим наказом, виданим 7 серпня 2024 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі частини зі всіх видів заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 2 серпня 2024 року і до її повноліття (а.с.12).

У самій заяві про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 та доданих до неї документів в порядку наказного провадження, мати дитини ОСОБА_2 не зазначала про позбавлення нею батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки та наявність у нього інших утриманців, а також групи інвалідності. При тому у змісті виданого судового наказу сторони повідомлені судом про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті не розглядається, а боржник має право звернутися із позовом про зменшення розміру аліментів (а.с.12).

Отже, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог, за відсутністю спору, про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).

В такому разі обставини щодо матеріального і сімейного стану сторін судом не встановлюються, і обґрунтованість заявлених вимог стягувачем не перевіряється, внаслідок чого право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (пункт 7 статті 170 ЦПК України).

Крім того, за аналізом положень наведених норм процесуального права слідує, що підстав для видачі судового наказу про стягнення аліментів з особи, яка позбавлена батьківських прав, за заявою матері дитини не передбачено.

За такого, твердження відповідачки ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат, про безпідставність розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на те, що матеріальний і сімейний стан його як платника аліментів фактично не змінився з моменту видачі судового наказу до подачі ним позову, є неспроможними, а висновки суду першої інстанції за цими обставинами є такими, що не відповідають діючому процесуальному і сімейному законодавству.

Тому, обґрунтовуючи своє звернення до суду, позивач ОСОБА_1 посилався на наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, непрацюючої дружини та інвалідності 3ої групи, а тому просив зменшити розмір аліментів, що стягнуті з нього на утримання доньки за судовим наказом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , якого позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 є платником аліментів на її утримання, які стягнуті у скороченому порядку, як з батька на користь матері (а.с.12-14).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3ої групи з дитинства (а.с.3, 6) та отримує пенсію з інвалідності і з 31 липня 2024 року не працює. Перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка теж не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості (а.с.8-10). Має двох синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11), а також зобов`язаний до сплати аліментів в розмірі частини на утримання ОСОБА_5 , відносно якої його позбавлено батьківських прав (а.с.12-14).

Отже, стягнення з платника аліментів ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 у розмірі частини з усіх видів заробітку з порушенням встановленого процесуального порядку призвело не лише до збільшення загальної суми витрат платника, а і зміни його матеріального становища, оскільки при їх стягненні не було враховано сімейний та майновий стан позивача, тобто не враховані обставини, передбачені статтею 182 СК України щодо наявності у нього інших утриманців, його стану здоров`я та наявності обставин, передбачених статтею 166 СК України.

В той же час наведені відповідачкою аргументи проти зменшення розміру аліментів стосуються, передусім її та її представника особистих припущень щодо майнового та сімейного стану платника аліментів, не зазначають про її особистий сімейний та майновий стан, і не враховують фактичну зміну сімейного стану позивача, та збільшення кількості його утриманців, що суперечить основному принципу сімейного права, а саме рівності прав та обов`язків батьків, в тому числі, які позбавлені батьківських прав, стосовно утримання та виховання спільної біологічної дитини ОСОБА_3 .

Тому, проаналізувавши вищенаведені та надані сторонами докази по цій справі, в їх сукупності, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції помилково не застосовано норми матеріального та процесуального права, які регулюють підстави для зменшення розміру аліментів, внаслідок чого ним зроблено неправильний висновок про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів і відмови у задоволені позову, при цьому безпідставно зазначено про відсутність доказів зміни матеріального стану платника аліментів, при наявності декількох утриманців, іншого шлюбу, інвалідності та стану здоров`я платника аліментів та його дітей, зокрема, через відсутність встановлення таких обставин у судовому наказу, за яким стягнуті ці аліменти.

За наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, і вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягнуті на підставі судового наказу, визначивши його у щомісячному розмірі в 1/6 частині від усіх видів заробітку та доходів позивача.

Таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати з ухваленням нового, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, за яким задовольнити позов платника аліментів.

Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені адвокаткою Марку Оленою Вікторівною, задовольнити.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 березня 2025року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнутих аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначених на підставі судового наказу, що видано Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 7 серпня 2024 року, та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з цього дня, як дати ухвалення рішення, та до досягнення нею повноліття.

Судовий наказ, виданий 7 серпня 2024 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області у справі №484/4305/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі частини з усіх видів заробітку та доходів, - відкликати з примусового виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова