ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/1573/25 Головуючий в суді І інстанції Скрипнік Л.А. Провадження № 22-ц/819/298/25 Доповідач Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Кутурланової О.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Скрипніка Л.А. від 13 березня 2025 року у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року адвокат Шевченко А.С., який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2019 року розірвано зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.10.2018 року проведено поділ майна, набутого під час шлюбу, зокрема:

легкового автомобілю DAEWOO FSO LANOS TF6, 2007 року випуску;

житлового будинку загальною площею 103,9 кв.м. з прибудинковими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки № НОМЕР_1 у садівничому товаристві «Мирний», площею 0,0748 га на території Херсонської міської ради (лівобережжя р. Дніпро).

В подальшому позивачці стало відомо, що під час спільного проживання ОСОБА_2 приховував від неї зароблені за основним місцем роботи грошові кошти та накопичував їх на депозитному рахунку в якійсь банківській установі. Такі накопичені кошти не були предметом розгляду у справі про поділ майна подружжя, оскільки на той час про них не було відомо.

На підставі наведеного та посилаючись на те, що на час звернення до суду із позовом позивачці було невідомо протягом якого періоду, в яких сумах відповідачем приховувались кошти, в якому розмірі їх було накопичено на момент розірвання шлюбу та в якій банківській установі відкрито рахунки, позивачка просила суд визнати грошові кошти у відповідному розмірі спільним майном подружжя та виділити їй у власність частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю, стягнувши їх з ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С., постановлено вважати неподаною та повернути позивачу.

В апеляційній скарзі адвокат Шевченко А.С., який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В порядку, визначеному ст.360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не виконав вимоги ухвали суду від 28 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху, позов вважається неподаним та підлягає поверненню позивачу на підставі ч.3 ст.183 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2025 року адвокат Шевченко А.С., який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, сформованим в системі «Електронний суд».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є поділ майна подружжя, а саме грошових коштів, які, за припущенням позивачки, накопичувалися відповідачем на рахунках у банківських установах у період шлюбу, та про які позивачці протягом тривалого періоду нічого не було відомо (а.с.1-4).

В матеріалах справи також наявне клопотання адвоката Шевченка А.С. про витребування доказів. Оскільки позивачці невідома точна сума накопичень та установи банку, в яких були відкриті відповідачем депозитні рахунку, а відомо лише про відкритий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України», на який виплачувалася заробітна плата, та зважаючи на неможливість самостійно отримати позивачем таку інформацію з огляду на обмеження законом доступу до банківської таємниці, адвокат просив суд витребувати від АТ «Державний ощадний банк України» інформацію про усі відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_2 за період з 2010 по 2020 роки та про рух грошових коштів на даних рахунках за той же період (а.с.8).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С., залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України та п.4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено ціну позову щодо позовних вимог майнового характеру, а також не конкретизовано зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Позивачем не зазначено, яку саме суму грошових коштів вона бажає виділити собі у власність та чим підтверджується їх наявність (а.с.15).

07 березня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 28 лютого 2025 року адвокатом Шевченком А.С. подано заяву про усунення недоліків через систему «Електронний суд».

В заяві зазначено, що позивач не має можливості підтвердити зазначені в позові обставини, оскільки на час звернення до суду із позовом їй невідомо протягом якого періоду, в яких сумах відповідачем приховувалися грошові кошти, в якому розмірі їх було накопичено на момент розірвання шлюбу та в якій банківській установі відкрито рахунки. Оскільки позивач немає можливості самостійно, без допомоги суду, з`ясувати вказані відомості, було заявлено клопотання про витребування доказів (а.с.16-19).

13 березня 2025 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С., визнано неподаною та повернуто позивачу, з посиланням на невиконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 28 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. пункти 3,4,5 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід вважати фактичні обставини, що наведені у заяві.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Отже, на стадії пред`явлення позову, відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходить з правил глави 2 розділу III ЦПК України та із поданих матеріалів заявником (позивачем) перевіряє лише передумови права на пред`явлення позову конкретної особи та дотримання останньою порядку її подання.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вказані судом першої інстанції недоліки є суттєвими та такими, що не дозволяли суду першої інстанції відкрити провадження в справі та розглянути її з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позовна заява - встановлена законом форма звернення до суду за вирішенням спору про суб`єктивне право. Відповідна форма позову дозволяє чітко фіксувати зміст заявлених вимог, їх відповідність закону, час і місце пред`явлення позову, оперативно виявляти та усувати недоліки і помилки, допущені заявником.

Таким чином, форма позовної заяви - одна з гарантій права позивача та відповідача на судовий захист.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачем не зазначено та не конкретизовано які саме грошові кошти відповідача підлягають поділу, за який період, в якій сумі та місце їх знаходження, яким чином вона дізналася про їх існування і чому їй не було відомо про такі грошові кошти на період розгляду справи судом про поділ іншого майна подружжя. Викладення позовних вимог саме в такій формі, як зазначено в позовній заяві, свідчить лише про припущення позивача щодо ймовірного порушення її права на майно подружжя.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду України, викладені в п.7 Постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Позивач у своїй позовній заяві повинен був зазначити саме засоби доказування, в яких містяться докази, що дозволять довести його правову позицію, і про які йому відомо, що ним зроблено не було.

Апеляційна скарга позивача також обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала винесена з надмірним формалізмом, що перешкодило позивачу у доступі до правосуддя.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «Зубац проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Колегією суддів не встановлено ознак надмірності формалізму при застосуванні судом першої інстанції норм процесуального права, встановлених щодо форми та змісту позовної заяви, а тому такі вимоги суду є виправданими та не порушують засадничого принципу судочинства рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» («Osman v. The United Kingdom») та «Креуз проти Польщі» («Creus v. Poland») Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав не усунення позивачем вищевказаних недоліків відповідає процесуальним нормам закону.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тобто після усунення вищевказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із заявленими позовними вимогами, у зв`язку із чим право позивача на доступ до правосуддя не порушено.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви, судом дотримано вимоги процесуального права, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Ухвалу суду необхідно залишити без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

І.В.Склярська