УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 499/606/24

провадження № 61-3943 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», подану його представником - адвокатом Племениченком Геннадієм Вячеславовичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

1. У 2024 році ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0260, площею 8,1678 га., розташованої на території Одеської області, Березівського (колишнього Іванівського) району, с/ради Коноплянської, укладений 20 березня 2017 року між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «ДРУЖБА» та стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «ДРУЖБА» на користь ОСОБА_1 в натуральній формі, несплачену орендну плату за користування земельною ділянкою, кадастровий номер: :01:002:0260, у розмірі 4,8 т - зернових, олія - 60 л, крупи - 30 кг, овочі - 120 кг, силос - 3 пт, солома - 3 пт, оранка огородів - до 0,75 га, відповідно п.9 договору оренди від 20 березня 2017 року.

2. Іванівський районний суд Одеської області рішенням від 16 вересня 2024 року відмовив у задоволенні позову.

3. Одеський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Скасував рішення Іванівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2024 року та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Розірвав договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0260, площею 8,1678 га, розташованої на території Одеської області, Березівського району, Коноплянської с/ради, укладений 20 березня 2017 року між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба». Стягнув з Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на користь ОСОБА_1 в натуральній формі несплачену орендну плату за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :01:002:0260, у розмірі 4,8 т - зернових, олія - 60 л, крупи - 30 кг, овочі - 120 кг, силос - 3 пт, солома - 3 пт, оранка городів - до 0,75 га, відповідно до п. 9 договору оренди від 20 березня 2017 року. Вирішив питання судових витрат.

4. У березні 2025 року доВерховного Суду,через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд»,надійшла касаційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», подана його представником - адвокатом Племениченком Г. В., на постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2024 року.

5. Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання суду відомостей щодо ціни позову.

6. На виконання вимог вказаної ухвали Верховного суду від 23 квітня 2025 року заявник надав Верховному Суду відповідні відомості та докази.

7. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову в цій справі становить 74 560,80 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 30 = 90 840,00 грн), а отже справа № 499/606/24 є малозначною у силу вимог закону.

13. Водночас касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

14. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

15. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

16. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

17. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

18. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

19. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення ЄСПЛ у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

20. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

21. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

22. Враховуючи наведене, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

23. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

24. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», поданою його представником - адвокатом Племениченком Геннадієм Вячеславовичем, на постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ І. В. Литвиненко

/підпис/ Є. В. Петров