У х в а л а

14 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 199/3541/24

Провадження № 61-3843ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Темченко Сергій Леонідович (далі - адвокат),

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) за участю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевої Вікторії Миколаївни (далі - приватний нотаріус) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання правочину недійсним і

в с т а н о в и в:

1. У травні 2024 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним посвідчений приватним нотаріусом договір від 20 лютого 2018 року, який скаржник уклав із відповідачкою (далі - договір дарування), про дарування квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира).

2. 24 жовтня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

3. 25 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив рішення суду першої інстанції без змін.

4. 24 березня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 9342/0/220-25 від 25 березня 2025 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. Мотивував касаційну скаргу так:

- наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем обставин вчинення правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, - суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за таких обставин як: вік позивача, його стан здоров`я і потреба у зв`язку з цим у догляді та сторонній допомозі, наявність у позивача єдиного спірного житла, відсутність фактичного передання нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у квартирі після укладення такого договору (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 червня 2018 року у справі № 569/16624/15-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 489/4535/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 461/4980/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 522/9562/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 360/939/17, від 1 жовтня 2020 року у справі № 585/2413/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 578/817/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 369/11060/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 556/1939/15-ц, від 19 жовтня 2022 року у справі № 337/5653/19 Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справ № 640/6698/17);

- на момент укладення договору дарування у скаржника виявили онкологічне захворювання та встановили діагноз хронічний лімфолейкоз із ураженням лімфатичних вузлів, печінки, селезінки. За два роки до вчинення оспорюваного правочину у зв`язку з вищевказаним захворюванням йому встановили діагноз енцефалопатія другого ступеня, що є хронічним захворюванням, в результаті якого порушуються функції головного мозку (порушення пам`яті, уваги, сну, частий головний біль, підвищена стомлюваність і загальна слабкість, що істотно впливає на ухвалення рішень). Через це скаржник втратив можливість самостійно себе забезпечувати й обслуговувати, а тому потребував сторонньої допомоги і просив відповідачку надати йому допомогу з догляду й опіки із забезпеченням щоденними продуктами харчування, прибирання квартири, прання білизни, забезпечення необхідними лікарськими засобами;

- унаслідок цього 20 лютого 2018 року скаржник, як він вважав, уклав із відповідачкою договір довічного утримання, однак, як виявилося, це був договір дарування. У вересні 2019 року відповідачка ініціювала процес розірвання шлюбу зі скаржником. Після розірвання шлюбу відповідачка перестала виконувати зобов`язання, які були обумовлені, як вважав скаржник, договором довічного утримання; на звернення про допомогу відповідачка відмовляла;

- квартира є єдиним житлом позивача. Після укладення договору «дарування» скаржник продовжує проживати у квартирі як у власній, самостійно її обслуговує. Відповідачка не взяла на себе тягар з такого обслуговування. У січні 2020 року відповідачка виїхала з квартири на постійне місце проживання до с. Чаплинка Дніпропетровської області, залишивши неповнолітню доньку проживати з батьком на повному його утриманні.

5. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

6. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження.Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк (повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 25 лютого 2025 року, з огляду на це останнім днем строку на касаційне оскарження було 27 березня 2025 року) із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевої Вікторії Миколаївни як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання правочину недійсним.

2. Витребувати з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 199/3541/24.

3. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко