Єдиний унікальний номер: 378/400/25
Провадження № 2/378/218/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище цивільну справу за позовом Акціонерного товариства „Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося АТ „Універсал Банк до ОСОБА_1 з посиланням на те, що між позивачем та відповідачем 30.12.2019 укладено договір кредиту б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Monobank» в розмірі 26000 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 28399,66 грн. за тілом кредиту.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ „Універсал Банк вказану суму заборгованості за кредитним договором та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028 грн.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 08.04.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 53).

В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 67), в позовній заяві позивач справу просить розглядати без участі його представника (а. с. 5).

Відповідач в судове засідання вдруге не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повісти, копії ухвали про відкриття та позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 52, 54, 66), проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 61, 71). Тому суд вважає, що відповідач відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 63), відзив на позовну заяву не надала.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.12.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в результаті чого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а. с. 14)

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (п. 6).

Крім анкети-заяви до позову банком було долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (а. с. 15 27), паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а. с. 30 32) довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (а. с. 13) та довідку про видачу кредитної картки відповідачу (а. с. 12)..

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.12.2019 року, укладеного між банком та відповідачем (а. с. 7 - 8) за період з 10.03.2020 по 20.11.2024, та банківської виписки про рух коштів (а. с. 10 - 11), станом на 20 листопада 2024 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 28399,66 грн.

Разом з тим, відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, АТ «Універсал банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

Зокрема, за період з 01.03.2020 року по 01.10.2022 року банком були нараховані та списані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 24862 грн. 35 коп., зокрема:

01.03.2020 року 1077,11 грн.;

01.04.2020 року 880,09 грн.;

01.05.2020 року 880,66 грн.;

01.06. 2020 року 858,06 грн.;

01.07. 2020 року 846,00 грн.;

01.08. 2020 року 857,77 грн.;

01.09. 2020 року 854,43 грн.;

01.10. 2020 року 816,37 грн.;

01.11. 2020 року 868,00 грн.;

01.12. 2020 року 814,74 грн.;

01.01.2021 року 844,75 грн.;

01.02.2021 року 869,57 грн.;

01.03.2021 року 753,48 грн.;

01.04.2021 року 858,08 грн.;

01.05.2021 року 822,90 грн.;

01.06.2021 року 841,65 грн.;

01.07.2021 року 804,46 грн.;

01.08.2021 року 824,29 грн.;

01.09.2021 року 850,33 грн.;

01.10.2021 року 848,70 грн.;

01.11.2021 року 903,96 грн.;

01.01.2022 року 398,65 грн.;

01.02.2022 року 739,66 грн.;

01.03.2022 року 689,08 грн.;

01.04.2022 року 784,92 грн.;

01.05.2022 року 404,40 грн.;

01.06.2022 року 424,39 грн.;

01.07.2022 року 808,80 грн.;

01.08.2022 року 861,49 грн.;

01.09.2022 року 888,46 грн.;

01.10.2022 року 887,10 грн.;

які погашено з коштів, внесених відповідачем ОСОБА_1 на погашення кредиту, що відображено у відповідній графі розрахунку заборгованості (а. с. 7 8).

Тобто, відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становить 28399 грн. 66 коп., проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, так як банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 3515,31 грн. (28399,66 грн. 24862 грн. 35 коп.), що і підлягає стягненню з відповідача. Інші нарахування, а саме, списання відсотків не узгоджені умовами договору та не є сумами грошових коштів фактично використаних відповідачем, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини першої та другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що долучені до матеріалів позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» не містять реквізити та підпис позичальника, а також не містять посилання на кредитний договір, до якого вони входять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.12.2019 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ «Універсал банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості в сумі 24862 грн. 35 коп.

Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами не підтверджує, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем в момент укладення договору 30.12.2019 року.

Суд звертає увагу на те, що вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Крім того, судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 30.12.2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

При цьому судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 щодо того, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг Приват Банку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки відповідач не погоджувався сплачувати відсотки за користування кредитними коштами за договором, то суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом в сумі 24862 грн. 35 коп.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, висновок Великої палати ВС України у справі № 342/180/17, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.12.2019 року в сумі 3515,31 грн., зокрема, зменшивши заборгованість за тілом кредиту (28399,66 грн. 24862,35 грн.).

Схожі за змістом обставини встановлені Тернопільським апеляційним судом судом в постанові від 16.11.2023 у справі № 607/8953/22.

Оскільки позивач сплатив за подачу позову 3028 грн. судового збору, а позовна заява підлягає частковому задоволенню (12,38 %), - відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 374,87 грн. (12,38% від 3028 грн.).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 628, 638, 1048,1049, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 грудня 2019 року в розмірі 3515 (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) гривень 31 копійка та на відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 374 (триста сімдесят чотири) гривні 87 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство „Універсал Банк (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 22 лютого 2025 року.

Суддя Н. М. Марущак