Провадження № 2/758/1555/25
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

06 травня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

за участю: представника позивача - адвоката Зарубіна О.О.,

представника відповідача - адвоката Сєдова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю та матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 71 551,39 грн. - основного боргу, 9 954,64 грн. - втрат від інфляційних процесів, 3 655,83 грн. - 3% річних, а всього - 85 161,86 грн.

Позов мотивний тим, що предметом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» є надання житлово-комунальних послуг фізичним та юридичним особам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира за АДРЕСА_2 , загальною площею 109,50 кв. м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 25 липня 2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрованого в реєстрі за №4465. Ставши власником зазначеної квартири ще 25 липня 2008 р., ОСОБА_1 не звернулась до житлово-експлуатаційного підприємства - ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» щодо укладення між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, на утримання будинку та прибудинкової території, натомість на протязі багатьох років фактично отримувала відповідні послуги та частково, на свій розсуд, сплачувала по відповідним квитанціям, що направлялись на її адрес. В зв`язку з чим відповідач має перед позивачем заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, яку ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» просить стягнути з ОСОБА_1 , що вчасно не виконує свої зобов`язання, з урахування інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

На підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2022 р.матеріали вищевказаної позовної заяви передані на підставі ст.27. ч.1 ЦПК України для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва - за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до ст.32 ч.2 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Провадження у справі відкрито ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 09.01.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником відповідача - адвокатом Сєдовим І.В. подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову. Мотивуючи тим, що позивачем неправомірно нараховано борг, квитанції, які містяться в матеріалах справи підтверджують сплату комунальних послуг із зазначенням періоду. Відповідач не визнає існування боргу за житлово-комунальні послуги у період з 30.11.2014 р. по 03.07.2018 р. в розмірі 76 711,39 грн., зокрема за гаряче водопостачання та за утримання паркінгу, оскільки зазначений борг не відповідає об`єктивним обсягам послуг, які отримувала відповідачка, та результатами яких вона користувалась, та які суперечать встановленими в її квартирі показниками засобів обліку постачання відповідних комунальних послуг. Крім того, до вимог позивача мають бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності, а саме: позивачу має бути відмовлено у розгляді вимог про стягнення боргу за період з 30.11.2014 р. по 02.04.2017 р., витрати від інфляції та 3% річних за зазначений період. Просив застосувати строк позовної давності.

Представником позивача в особі директора Мовчан С.Ф. подано відповідь на відзив, в сторона позивача заперечує проти доводів відповідача з посиланням на обставини, які є аналогічними зазначеним в позовній заяві.

Представником відповідача - адвокатом Сєдовим І.В. подано заперечення на відповідь на відзив, які є аналогічні відзиву.

В березні 2025 р. представником відповідача - адвокатом Сєдовим І.В. подано клопотання про непідсудність вищевказаної справи та передачу її до Печерського районного суду м.Києва для розгляду за виключною підсудністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання та просив передати справу за підсудністю до належного суду - Печерського районного суду міста Києва, посилаючись на те, що позов є не підсудним Подільському районному суду м.Києва, оскільки відповідач є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , отже спір стосується нерухомого майна, а тому позов є підсудним Печерському районному суду м.Києва.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував щодо передачі справи за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом спору між сторонами є заборгованість за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, по квартирі АДРЕСА_3 .

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за житлову послугу з постачання теплової енергії повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно ст.30 ч. 1 ЦК України, якою встановлені правила виключної підсудності, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не є підсудним Подільському районному суду м.Києва на підставі ст.30 ч.1 ЦПК України, оскільки до Подільського району м.Києва територіально не належить АДРЕСА_1.

Вищевказаний позов за правилами виключної територіальної підсудності є підсудним Печерському районному суду м.Києва як суду за місцем знаходження нерухомого майна.

А відтак, вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що клопотання представника відповідача засновано на законі, а тому підлягає задоволенню, в зв`язку з чим справа підлягає направленню до Печерського районного суду м.Києва.

Передача вищевказаної справи за підсудністю до Печерського райсуду м.Києва не є спором про підсудність в розумінні ст.32 ч.1 ЦПК України, оскільки, передаючи вищевказаний позов на розгляд до Подільського районного суду м.Києва, Печерський районний суд м.Києва помилково послався на ст.27 ч.1 ЦПК України, оскільки розгляд вищевказаного позову підлягає лише за правилами виключної підсудності, встановленої ст.30 ч.1 ЦПК України.

Крім цього, передачю справу за підсудністю, суд виходить з того, що згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

При цьому, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення апеляційним судом з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що вищевказану справу слід передати на розгляд до належного суду - Печерського районному суду міста Києва, до територіальної юрисдикції якого належить дана справа як суду за місцем знаходження нерухомого майна.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.ст.30 ч. 1, 31 ч.1 п.1, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача - адвоката Сєдова І.В. про передачу справи за підсудністю - задовольнити.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - передати на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова