Номер провадження: 22-ц/813/3835/25
Справа № 496/3918/18
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Портної О.П. 02 грудня 2024 року у м. Біляївка Одеської області,

встановила:

У вересні 2018 року КС «Істок» звернулась до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.01.2022 року позовні вимоги КС «Істок» було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КС «Істок» заборгованість за кредитним договором № КД-4866 від 07.04.2017 року, яка станом на 31.08.2018 року становила 59848,43 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.1 а.с. 133-140).

19.10.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2024 року скасовано заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.01.2022 року по цивільній справі № 496/3918/18 за позовом КС «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

15.11.2023 року на адресу суду від Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист від 23.10.2023 року за вих. № 47816/21.12 до якого долучено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 69729792 від 23.10.2023 року винесену при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 04.03.2022 року Біляївським районним судом Одеської області по справі № 496/3918/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , на користь КС «Істок» заборгованості в розмірі 60729,43 грн. Виконавче провадження № 69729792, відкрите відносно ОСОБА_2 закінчене згідно п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (т.1 а.с. 185, 186, 187).

18.06.2024 року на адресу суду від Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист від 23.04.2024 року за вих. № 28684/21.12, до якого долучено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69574070 від 23.04.2024 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 03.03.2022 року Біляївським районним судом Одеської області по справі № 496/3918/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , на користь КС «Істок» заборгованості та судового збору в розмірі 60729,43 грн. Виконавче провадження № 69574070, відкрите відносно ОСОБА_1 закінчене згідно п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (т.1 а.с. 203, 204, 205).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2024 року провадження у справі за цивільним позовом КС «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предмет спору у даній справі існував як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення оскаржуваної ухвали, крім того, між сторонами залишились неврегульовані питання та існує предмет спору, що унеможливлює закриття провадження у справі.

Сторони про розгляд справи на 22.04.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник відповідачів.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих Біляївським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Постанов про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2023 року та 23.04.2024 року (ВП №№ 69729792, 69574070), вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично виконали в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору та відсутність неврегульованих питань між сторонами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі Конвенція). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, тощо.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20 зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, закриваючи провадження у справі по причині фактичного виконання відповідачами в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до ухвалення судом першої інстанції судового рішення по суті спору, неправильно застосував до спірних правовідносин п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, не перевірив, чи залишилися між сторонами неврегульовані питання, а отже, дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Так, колегія суддів зазначає, що у справі, яка переглядається, внаслідок закриття провадження залишився невирішеним спір, який стосувався кредитних зобов`язань відповідачів, наявність яких за додатковою угодою до кредитного договору останні заперечували, а також спір щодо самої суми заборгованості, розмір якої відповідачі мали намір спростувати при розгляді справи по суті.

Таким чином, постановлена судом першої інстанції ухвала про закриття провадження у справі є передчасною та не відповідає вимогами ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а отже, право відповідача на доступ до правосуддя, закріплене у ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції, було порушено.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2024 року із направленням цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе