УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 306/986/23

провадження № 61-5782ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Федорчак Микола Богданович, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, яка відкрилася після смерті дідуся ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свалявський районний суд Закарпатської області рішенням від 05 липня 2023 року позов задовольнив. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами у

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дідуся ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, сформовану 13 березня 2025 року її представником - адвокатом Федорчаком М. Б. в системі «Електронний суд».

В апеляційній скарзі скаржниця одночасно порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначала, що

27 лютого 2025 року вона з метою оформлення спадкових прав на спадкове майно звернулася до Свалявської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, де її було повідомлено про неможливість видання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 на підставі судових рішень Свалявського районного суду Закарпатської області у справах № 306/986/23, № 306/987/23.

Вказувала, що про проведення судових засідань у справі № 306/986/23 їй відомо не було, під час ухвалення оскаржуваного судового рішення у судовому засіданні у цій справі присутньою не була, його копію не отримувала.

Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 07 квітня 2025 року на підставі частини другої статті 358 ЦПК Українивідмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федорчак М. Б., на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 року.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення.

ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року, сформовану 05 травня 2025 року її представником - адвокатом Федорчаком М. Б. в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Частиною другою статті 358 ЦПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Аналіз вказаних процесуальних норм дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Закарпатським апеляційним судом встановлено, що у травні 2023 року

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Свалявський районний суд Закарпатської області ухвалою від 08 травня

2023 року відкрив провадження у даній справі.

Суд першої інстанції надіслав копію ухвали суду від 08 травня 2023 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 за адресою:

АДРЕСА_1 (ця адреса зазначена ОСОБА_1 також в апеляційній та касаційній скаргах). Вказане поштове відправлення було вручене ОСОБА_1 12 травня 2023 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, зокрема, зазначила, що вона не заперечує проти позовних вимог.

05 липня 2023 року Свалявський районний суд Закарпатської області ухвалив у цій справі рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив. Повний текст судового рішення складений 14 липня 2023 року.

Згідно із супровідним листом суду першої інстанції від 18 липня 2023 року копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від

05 липня 2023 року була направлена судом ОСОБА_1 за адресою:

АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2023 рокуподана ОСОБА_1 13 березня 2025 року, тобто поза межами річного строку.

У наведеній ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до апеляційного оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції мав врахувати, оцінити та перевити наведені ОСОБА_1 виняткові обставини, які зумовили тривалий пропуск строку звернення з апеляційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що:

- звертаючись до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, скаржниця вказує, що про розгляд справи їй відомо не було, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами їй не надходили, як відповідно і оскаржуване рішення суду першої інстанції. Наведене спростовується наявними у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поданою апелянтом заявою про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечує проти задоволення позову, що свідчить про те, що ОСОБА_1 достеменно знала про наявність даного судового провадження;

- твердження апелянта про те, що підпис проставлений на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а також заяві про розгляд справи без участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, їй не належить, колегією суддів не береться до уваги, оскільки нею не надано апеляційному суду належних та допустимих доказів, які спростовують факт проставлення нею підпису на вказаних документах.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного суду, що наявність винятку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 358 ЦПК України, ОСОБА_1 не доведено.

Разом із тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить посилань на обставини, передбачені пунктом 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновку суду та не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, правильне застосування апеляційним судоми норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухваленим з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Федорчак Микола Богданович, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов