Справа №:755/1193/25
Провадження №: 2-з/755/103/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" травня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про припинення дії, яка порушує право користування житловим приміщенням та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання вчинити дії шляхом по відновленню зареєстрованого місця проживання, -

у с т а н о в и л а:

20.01.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про припинення дії, яка порушує право користування житловим приміщенням та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання вчинити дії шляхом по відновленню зареєстрованого місця проживання.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

06.05.2025 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивачка просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Вимоги заяви мотивовано тим, що у своєму позові позивачка просить усунути їй перешкоди у користуванні зазначеною вище квартирою та зобов`язати Державну міграційну службу поновити реєстрацію зареєстрованого місця проживання позивачки у вказаній квартирі. Позивачка вказує, що накладення арешту на квартиру необхідне з метою захисту прав та інтересів позивача, для уникнення будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження/розпорядження квартирою, що унеможливить виконання можливого рішення суду. Наразі відповідач не має ніяких перешкод щодо розпорядження нерухомим майном і може відчужити квартиру.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатків до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїй позовній заяві просить суд припинити протиправні дії відповідача ОСОБА_2 , які порушують право позивача на користування квартирою АДРЕСА_1 , що виявились у безпідставною знятті позивачки із задекларованого/зареєстрованого місця постійного проживання та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання Державну міграційну службу поновити реєстрацію зареєстрованого/задекларованого місця постійного проживання позивачки в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Накладення арешту майно у відповідності до вимог ст. 150 ЦПК України можливе у разі належності цього майна відповідачу або підлягає передачі йому і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 20.04.2025 року відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

Отже, станом на час подання стороною позивача заяви про забезпечення позову та станом на час її вирішення судом, квартира АДРЕСА_1 не належить відповідачці ОСОБА_2 .

Крім того, у даному випадку вид забезпечення позову, який просить застосувати позивачка не відповідає позовним вимогам, оскільки відсутній зв`язок між цим заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог зважаючи на те, що він ніяким чином не спроможний забезпечити можливість фактичного виконання рішення у разі задоволення позову. Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру.

Застосування такого заходу забезпечення позову про який просить сторона позивача ніяким чином не може запобігти утрудненню або невиконанню рішення суду про визнання договору недійсним.

Ураховуючи порядок виконання рішення суду щодо визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії (в разі задоволення позовних вимог), накладення арешту на квартиру не є забезпеченням позивачу реального та ефективне виконання судового рішення для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про припинення дії, яка порушує право користування житловим приміщенням та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання вчинити дії шляхом по відновленню зареєстрованого місця проживання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 09.05.2025 року.

Суддя -