Справа № 145/2187/24
Провадження №2-др/145/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Кушко А.О.

відповідачки ОСОБА_1 (в залі судових засідань)

представника відповідачки ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки адвоката Любченко Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2024 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.05.2025 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та розташованим на ній будинком з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ОСОБА_3 до земельної ділянки та розташованого на ній будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , та прибрати з території земельної ділянки собаку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

09.05.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивачки адвоката Любченко Тетяни Сергіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказаної заяви представник позивачки зазначила, що відповідна заява про подання доказів у строк, передбачений ст. 134 ЦПК України, зроблена представником позивача адвокатом Любченко Т.С. в позовній заяві. Крім цього, представник позивачки зазначає, що 01.10.2024 між позивачкою та адвокатським об`єднанням «Нота права» було укладено договір про надання правової допомоги та 08.05.2025 додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.10.2024, відповідно до яких адвокатом Любченко Т.С. здійснювалось представництво інтересів ОСОБА_3 в цивільній справі № 145/2187/24. 08.05.2025 на виконання умов договору та додаткової угоди складено та підписано акт приймання-передачі наданих правових послуг, який підтверджує розмір судових витрат на правничу допомогу, які становлять 20000 грн та які позивачка має сплатити протягом 30 робочих днів після підписання акту. Просить заяву задовольнити та стягнути з відповідачки 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаних витрат адвокат Любченко Т.С. долучила копії договору про надання правової допомоги від 01.10.2024 № 01/10/24-01, додаткової угоди № 1 від 08.05.2025, акта приймання-передачі наданих правових послуг від 08.05.2025 року.

09.05.2025 представником відповідачки адвокатом Литвин В.В. на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надіслано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якій остання вважає, що заяву позивачки слід залишити без задоволення, оскільки до прийняття рішення у даній справі позивачка та її представник не надали доказів на обґрунтування свої витрат на правничу допомогу та у заяві не вказали поважності причин неподання вказаних доказів до закінчення судових дебатів у справі. В обґрунтування свого клопотання представник відповідачки посилається на правові висновки, викладені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21 та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, про те, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Любченко Т.С. не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені в установленому порядку. У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення просять розгляд заяви проводити за відсутності позивачки та її представника.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, з урахуванням позиції сторони позивачки про розгляд заяви у відсутності позивачки та її представника, позиції відповідачки та її представника, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд заяви у даному судовому засіданні.

Представник відповідачки адвокат Литвин В.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у її клопотанні про зменшення витрат на оплату правової допомоги.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Дослідивши матеріали справи та вищевказані заяви, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подання доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту частини першої якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням системного аналізу положень ч. 8 ст. 141 та ч. 1 ст. 246 ЦПК України, слід дійти висновку, що Цивільним процесуальним кодексом України встановлено умову, за наявності якої виникає право подання доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Такою умовою є неможливість з поважних причин подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі та обґрунтування такої неможливості у відповідній заяві.

Згідно з матеріалами справи, позивачка у позовній заяві визначила попередній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн та зазначила, що докази на підтвердження обсягу послуг із надання професійної правничої допомоги будуть надані не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду у справі. 01.10.2024 між позивачкою та адвокатським об`єднанням «Нота права» було укладено договір про надання правової допомоги № 01/10/24-01. 08.05.2025 між позивачкою та адвокатським об`єднанням «Нота права» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 01/10/24-01 про надання правової допомоги від 01.10.2024, якою сторони погодили оплату замовником адвокатського гонорару в сумі 20000 грн. 08.05.2025 на виконання умов договору та додаткової угоди складено та підписано акт приймання-передачі наданих правових послуг. Як вбачається із зазначених матеріалів визначений попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу жодним чином не змінився в порівнянні із заявленою вимогою про розподіл судових витрат.

У поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу позивачка жодним чином не обґрунтувала поважності причин неможливості до закінчення судових дебатів у справі подання нею доказів, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу. Сторона позивачки до закінчення судових дебатів у справі не робила заяву щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, не обґрунтовувала причини неможливості подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, а лише задекларувала в позовній заяві інформацію про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Отже, на переконання суду, подана представником позивачки заява не відповідає вимогам ст. 246 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Зазначена правова позиція підтримана Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 2-5, 10-13, 76-82, 133, 134 137, 141, 246, 258-259, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Любченко Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 145/2187/24 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на ухвалу буде подано протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 21 травня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Патраманський І. І.