Справа № 275/118/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 травня 2025 року Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді О. С. Данилюк,
при секретарі с/з Н.А. Марієвській,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Статівка О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після народження була зареєстрована за адресою місця реєстрації матері по АДРЕСА_1 . На даний час позивачка разом з донькою переїхали проживати в м. Київ. Дитина позивачки ОСОБА_3 в м. Києві відвідує дитячий садочок. Позивачка звернулася в ЦНАП Подільської РДА в м. Києві для зміни місця проживання свого та доньки, але їй було в цьому відмовлено, оскільки відсутня згода батька на зміну місця проживання малолітньої дитини. Представник ОСОБА_1. вказала, що неодноразові звернення позивачки до відповідача про надання відповідного дозволу не дали результату. При цьому через бездіяльність відповідача, який не надає дозволу на зміну реєстрації місця проживання дитини, позивачка не має можливості змінити місце реєстрації як своє, так і дитини за місцем фактичного проживання. Крім того, зазначила, що у зв`язку з тим, що дитина не має місця реєстрації в м. Києві, вона позбавлена можливості відвідувати дитячий садок безкоштовно, оскільки нормативними актами передбачена щомісячна оплата за надання дошкільної освіти дитині без реєстрації в м. Києві за рахунок коштів батьків. Позивачка утримує дитину сама, відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, а тому сплата в місяць 6 329 грн. за відвідування дитячого садку є великим фінансовим тягарем для позивачки, яка і так повністю сама утримує дитину. Таким чином, представник позивача вказала, що позивачка разом з донькою проживають окремо від відповідача, позивачка має намір зареєструвати місце проживання своє та дитини разом з нею в м. Києві, однак не може цього зробити через відсутність згоди відповідача на зміну реєстрації місця проживання дитини.
Просила суд надати дозвіл ОСОБА_1 на зняття з зареєстрованого місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на реєстрацію її місця проживання разом з матір`ю без згоди батька в АДРЕСА_2 .
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.02.2025 у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Статівка О.В. не з`явились, подали до суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили проводити розгляд справи без їх участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційному сайті Судової влади, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, в судове засідання також не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі - позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , виданим 14.05.2024 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8).
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Малинської територіальної громади від 02.05.2024 року (а.с. 5, 7).
03.02.2025 року та 10.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 зверталась до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, проте їй було відмовлено у реєстрації у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька на зняття з реєстрації та на реєстрацію іншого місця проживання дитини (а.с. 9, 57-58).
Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує дошкільний навчальний заклад № 452 у м. Києві з 01.09.2024 року по теперішній час, плата за відвідування якого становить 6 329 грн. на місяць (а.с. 10-11).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України "Про охорону дитинства". За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.
Частиною 4 статті 7 вказаного Закону визначено, що декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.
Частина 5 вказаної статті Закону передбачає, що згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг", або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. У разі якщо місце проживання батьків або інших законних представників дитини зареєстровано/задекларовано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.
Відповідно до п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Пункт 51 вказаного Порядку визначає, що подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників.
При цьому згідно п.п. 64, 65 Порядку задеклароване/зареєстроване місце проживання дитини віком до 14 років може бути знято за заявою одного з батьків, поданою в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку.
При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами.
Такі висновки відображені у постанові від 20 жовтня 2021 року Верховного Суду у справі № 752/2951/20.
В даному випадку місце проживання дитини разом з матір`ю фактично визначено шляхом домовленості між сторонами та не оспорювалося відповідачем, оскільки дитина, як вбачається з досліджених письмових доказів, з самого свого народження зареєстрована та мешкає разом з матір`ю - позивачкою у справі.
При цьому на даний час позивачка разом з дитиною змінила місце проживання та мешкає у АДРЕСА_2 , дитина відвідує дошкільний навчальний заклад у м. Києві.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
Втім, наведені вище вимоги нормативних актів не дають змоги позивачці за відсутності згоди батька зареєструвати своє та дитини нове місце проживання.
При цьому згідно п. 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням VІ сесії VІІ скликання Київської міської ради № 1369/5433 від 13.09.2018, у разі зарахування з 01 вересня 2018 року в комунальний заклад дошкільної освіти територіальної громади міста Києва дитини, не зареєстрованої у місті Києві (окрім дітей внутрішньо переміщених осіб та дітей учасників АТО), встановлюється щомісячна плата за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти територіальної громади міста Києва в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради про бюджет міста Києва на відповідний рік. Щомісячна плата за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти територіальної громади міста Києвав розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради про бюджет міста Києва на відповідний рік, здійснюється за рахунок коштів батьків (опікунів) за їх згодою або за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, членом територіальної громади якої є дитина (батьки (один із батьків), опікуни дитини).
Тобто через відсутність реєстрації за місцем проживання у місті Києві позивачка вимушена сплачувати кошти за відвідування дитиною закладу дошкільної освіти.
Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованій Україною 27 лютого 1991 року, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3).
Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини (п. 67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п. 45).
Судом встановлено, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.
Тому з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп., який у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 129 Конституції України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 7, 155, 160 СК України, ст. 29, 310 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України«Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька, - задовольнити.
Надати дозвіл ОСОБА_1 на зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини ОСОБА_2 .
Надати дозвіл ОСОБА_1 на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька дитини ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок на відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

Суддя О. С. Данилюк