Провадження №: 2/336/49/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Пустовіт В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що сторони перебували у шлюбі з 20.07.2011 року по червень 2021 року. Під час шлюбу сторони придбали наступне майно:

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 82066 гривень та земельну ділянку площею 0,6 га за тією ж адресою вартістю 71580 гривень;

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 90232 гривні та земельну ділянку площею 0,25 га за тією ж адресою;

-корову, телицю, кобилу, 15 бджолосімей та 10 курей.

Вартість корови становить 19000 гривень, телиці 12000 гривень, кобили 22000 гривень, бджолосім`ї 2000 гривень, загальна вартість 83000 гривень. Тварин та бджолосім`ї відповідач без згоди позивача продав та не передав позивачеві належну їй частину грошових коштів.

Загальна вартість усього придбаного під час шлюбу майна становить 326878 гривень, а кожному з подружжя має бути виділено майно вартістю 163439 гривень.

По суті вимог позивач просила визнати спільним майном подружжя житловий будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 47,8 кв.м.; земельну ділянку площею 0,6 га, на якій розташований вищезазначений житловий будинок; житловий будинок у АДРЕСА_2 , загальною площею 47,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, домашніх тварин та бджолосім`ї. Поділити майно, набуте сторонами під час шлюбу, визнавши за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, ОСОБА_2 залишити у власність житловий будинок у АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,6 га; стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 104914 гривень, з яких 63414 гривень компенсація долі майна позивача, а 41500 гривень половина вартості худоби, курей та бджолосімей.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

30.08.2021 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку за цієї адресою, а у власності ОСОБА_2 залишити будинок у АДРЕСА_2 , стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошову компенсацію вартості частки автомобілю Ford Transit, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 64222,77 гривень. Вказував, що домашні тварини та бджолосім`ї частково загинули, частково були продані під час перебування сторін у шлюбі, тож їх вартість не має враховуватись при поділі майна.

Ухвалою суду від 08.09.2021 року зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом.

01.10.2021 року ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, в якій просила визнати спільним сумісний майном подружжя обидва житлові будинки із земельними ділянками, домашніх тварини та бджолосім`ї, а також автомобіль. Спільне майно подружжя поділити наступним чином:

визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок у АДРЕСА_2 з будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, а також автомобіль Ford Transit, 1996 року випуску;

залишити у власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,6га, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 54581,47 гривень компенсації вартості худоби та бджолосімей, проданих без згоди ОСОБА_1 .

04.10.2021 року ОСОБА_1 подано відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року призначено автотоварознавчу експертизу з метою визначення ринкової вартості автомобілю Ford Transit, 1996 року випуску, провадження у справі зупинено.

20.03.2023 року цивільна справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя згідно із розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року, яким змінено територіальну підсудність справа Оріхівського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 18.04.2023 року цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 20.07.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 12.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на заявлених у зустрічному позові вимогах наполягала на зазначених підставах, в подальшому представником на адресу суду направлялись заяви про розгляд справи за її відсутності.

Позивач та відповідач повідомлялись про місце та час розгляду справи шляхом розміщення оголошень на сайті суду, натомість до суду не з`явились.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході судового розгляду справи судом досліджувались письмові докази, з яких встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 20.07.2011 року, який був розірваний рішенням суду від 21.05.2021 року.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 має загальну площу 47,2 кв.м., житлову 24,9 кв.м., до складу домоволодіння входять також веранда, літня кухня, погріб, паркан, басейн, колодязь. Зазначений житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2016 року.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 має загальну площу 47,8 кв.м., житлову 35 кв.м., до складу домоволодіння входять також літня кухня, сіни, погріб, сарай, паркан та ворота з хвірткою. Зазначений житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2013 року.

Крім того, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6 га.

Зі довідкою, виданою Малотокмачанським сільським головою 29.03.2021 року ОСОБА_2 згідно господарській книзі на 01.01.2021 рік має корову, телицю, кобилу, 10 курей та 15 бджолосімей.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 05.12.2020 року, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на автомобіль Ford Transit, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 05.12.2020 року. Вартість транспортного засобу в договорі визначена у 128445,54 гривень.

Згідно із звітами про вартість майна, наданим позивачем, станом на 09.06.2021 року:

ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 складає 90232 гривні. У висновку вказано, що загальна площа будинку складає 54,6 кв.м., житлова 24,9 кв.м.

ринкова вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6 га складає 71580 гривень.

Звіт про оцінку вартості будинку у с. Новоданилівка в матеріалах справи відсутній.

Крім того, позивачем надані роздруківки оголошень щодо продажу корови, телиці, кобили, бджолосім`ї.

Згідно із звітом № 407 експертного автотоварознавчого дослідження, наданого позивачем, ринкова вартість автомобілю Ford Transit, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 25.09.2021 року складає 37251,05 гривень.

Згідно із висновком експерта від 07.07.2023 року середня ринкова вартість автомобілю Ford Transit, 1996 року випуску, на дату проведення дослідження може складати 102026,39 гривень.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтями 69, 70 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вказує ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Житлові будинки, земельна ділянка та автомобіль були придбані в період перебування сторін у шлюбі, факт того, що зазначене майно є спільним майном подружжя не заперечувався сторонами, тож таке майно є спільним майном подружжя у відповідності до вимог закону та не потребує визнання таким додатково рішенням суду.

Фактично метою подання позовів був розподіл спільного набутого подружжям майна.

Водночас, сторонами не надано будь-яких доказів на підтвердження вартості житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах справи, яка надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, відповідних документів виявлено не було.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити вартість усього спільно придбаного майна подружжя, а відтак і здійснити його справедливий розподіл, у зв`язку з чим у первісному та зустрічному позовах належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повне судове рішення складене 22 травня 2025 року

22.05.25