Номер справи 638/2901/25
Номер провадження 2/243/1112/2025
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

« 20» травня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 лютого 2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 було укладено заяву-договір №601/4340764-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту). Відповідно до заяви-договору №041/6641012-СК та умов надання та обслуговування кредитної лінії позивач надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту від 0 до 100 000,00 грн.; тип кредиту кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом 39,6%; строк користування 12 місяців, з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Станом на 23 січня 2025 року заборгованість за заявою-договором №601/4340764-СК від 05 лютого 2018 року (кредитна заборгованість) становить 53 949,80 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 35 869,80 грн.; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 18 079,83 грн.

В зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за заявою-договором №601/4340764-СК від 05 лютого 2018 року станом на 23 січня 2025 року в сумі 53 949,80 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 35 869,80 грн.; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 18 079,83 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

06 травня 2025 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

12 травня 2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що надана позивачем Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з огляду на її мінливий характер, не може вважатися складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених нею нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вона не підписана та не визнається позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Велика п`ятірка» та Витяг з Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір в Таскомбанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Таким чином, посилання позивача на Публічний договір, як складову кредитного договору та підставу для нарахування та стягнення відсотків не мають законних підстав. Зазначає, що у відповідності до виписки, він сплатив кредит в повному обсязі. Враховуючи те, що з банком він не погоджував розмір відсотків, а загальна сума сплачених ним відсотків перевищує суму кредиту, відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, зазначає, що очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати.

Крім того, 12 травня 2025 року, представник відповідача, Грибовод В.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ №1064441 від 12 травня 2025 року, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що кредитний договір укладений між банком та ОСОБА_2 є споживчим. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту). Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. При підписанні заяви-договору між позивачем та відповідачем, у даному документі не знайшли свого відображення істотні умови договору про споживчий кредит, а саме: не визначено проценту ставку за кредитом, її тип, порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів. Позивачем не доведено, що при підписанні заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб або у подальшому, сторони погодили між собою розмір відсотків, порядок їх сплати за договором, оскільки докази, які б підтверджували такі кредитні умови і з ними був ознайомлений ОСОБА_2 , суду позивачем не надані і у заяві-договорі такі не відображені. Також, не доведено позивачем і те, що з відповідачем погоджено, або йому доведено до відома односторонню зміну банком розміру відсоткової ставки, оскільки відповідних доказів суду не надано. Вважає, що оскільки розмір відсотків за користування кредитом у заяві-договорі сторонами погоджено не було, то з відповідача підлягає стягненню лише різниця між витраченим ним кредитним лімітом і сплаченими банку коштами.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що 05 лютого 2018 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір у формі Заяви-договору №601/4340764-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Ознайомившись із публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Відповідачу було видано платіжну картку: назва: кредитна картка Велика п`ятірка, тип карти: кредитка, Mastercard World Миттєва, № НОМЕР_1 . Сума бажаного кредитного ліміту становить 30000 гривень.

Також, 05 лютого 2018 року відповідача ОСОБА_2 було ознайомлено з паспортом споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», в якому зазначена наступна інформація: тип кредиту: кредитна лінія; сума кредиту від 0 до 100 000 гривень (в залежності від суми, що погоджена у заявці); строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; тип процентної ставки фіксована; процентна ставка пільгова процентна ставка 0,00001%, базова процентна ставка 39,6% річних, реальна річна процентна ставка 40,43% річних.

Вказаний паспорт споживчого кредиту містить підпис споживача ОСОБА_2 . Відповідач підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Одночасно у паспорті споживчого кредиту наявне застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Відповідач у відзиві не заперечує факту отримання кредиту.

Між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом частин 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, укладений між сторонами кредитний договір у формі Заяви-договору №601/4340764-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання.

Із дослідженої судом виписки по особовому рахунку за період з 05.02.2018 року по 23.01.2025 року встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично знімаючи їх, розраховуючись кредитною карткою за товари.

Отже, Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 .

За розрахунком Банку станом на 23.01.2025 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 949 грн. 80 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 35 869 грн. 97 коп., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) у розмірі 18 079 грн. 83 коп.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Таскомбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи до відповідача вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами, яка утворилась станом на 23.01.2025 року.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Порядок надання споживачу інформації визначено у статті 9 Закону України «Про споживче кредитування». Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20).

У подальшому, вказана правова позиція неодноразово була підтверджена у постановах Верховного суду, зокрема: у справі №336/6542/21 від 13.01.2025 року, справі № 344/3078/23 від 21.02.2024 року.

Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що паспорт споживчого кредиту містить застереження про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначає позивач, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №601/4340764-СК від 05.02.2018 року, укладеним між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 , утворилась заборгованість за наданим кредитом, яка станом на 23.01.2025 року становить 53 949 грн. 80 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі 35 869 грн. 97 коп., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) у розмірі 18 079 грн. 83 коп.

Відповідач із нарахованою заборгованістю не погодився, вказуючи на те, що він погасив заборгованість за договором у повному обсязі. На обґрунтування своїх тверджень у відзиві зазначив, що ним були здійснені наступні проплати: 23.03.2018 поповнення рахунку на суму 1500 грн.; 24.04.2018 зарахування кредитової транзакції на суму 1700 грн.; 23.05.2018 зарахування коштів на рахунок на суму 1700 грн.; 25.06.2018 поповнення рахунку на суму 1700 грн.; 25.07.2018 зарахування коштів на рахунок на суму 1500 грн.; 23.08.2018 поповнення рахунку на суму 1500 грн.; 19.09.2018 поповнення рахунку на суму 1700 грн.; 23.10.2018 поповнення рахунку на суму 1600 грн.; 23.11.2018 поповнення рахунку на суму 1510 грн.; 19.12.2018 поповнення рахунку на суму 1600 грн.; 29.12.2018 поповнення рахунку на суму 600 грн.; 29.01.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 15.02.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 22.02.2019 поповнення рахунку на суму 1200 грн.; 19.03.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 24.04.2019 поповнення рахунку на суму 2000 грн.; 10.05.2019 поповнення рахунку на суму 200 грн.; 22.05.2019 переказ коштів через банкомат/термінал на суму 1800 грн.; 25.06.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 22.07.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 23.08.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 22.09.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 25.10.2019 поповнення рахунку на суму 1800 грн.; 13.11.2019 поповнення рахунку на суму 100 грн.; 17.12.2019 поповнення рахунку на суму 115 грн., що разом становить 36 425 грн.

Відповідач вважає, що оскільки розмір відсотків сторонами договору не був погоджений, а сума проплат перевищує суму кредиту, тому заборгованість за кредитом відсутня.

Проте, суд не може в повній мірі погодитися з таким твердженням. Шляхом дослідження наданої позивачем виписки по рахункам відповідача судом було встановлено шляхом додавання сум з позначками «Операція купівлі в торгово-сервісній мережі…», «Видача готівки…» та «Переказ коштів…», що загальні витрати відповідача склали 67 888,01 грн. В той же час, шляхом додавання сум з позначками «Переказ коштів…», «Поповнення рахунку…», загальна сума повернутих відповідачем коштів склала 54 017,50 грн.

Таким чином, різниця між витраченими відповідачем коштами в сумі 67 888,01 грн. та повернутими відповідачем коштами в сумі 54 017,50 грн. становить 13 870,51 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, зазначено, що «виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

У даному спорі судом встановлено, що сторонами у заяві-договорі №601/4340764-СК від 05.02.2018 року не було погоджено умов договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже нарахування до сплати відповідачем відсотків у розмірі 18 079,83 грн. є безпідставним.

Оскільки підписана відповідачем 05.02.2018 року заява-договір №601/4340764-СК, згідно якої ОСОБА_2 отримав в АТ «Таскомбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, не містить положень щодо обов`язку сплати відсотків за користування кредитом, то кошти, які відповідач сплачував в рахунок погашення кредиту, необхідно зарахувати як сплату тіла кредиту за договором.

З огляду на зазначене, заборгованість за договором №601/4340764-СК від 05.02.2018 року у відповідача становить 13 870,51 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

Отже, з ОСОБА_2 на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути заборгованість в сумі 13 870,51 грн., частково задовольнивши позовні вимоги.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 13 870,51 грн.

Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 25,71 % ((13 870,51 грн. задоволені вимоги) / ( 53 949,80 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 622,80 грн. (2 422,40 грн. сплачений судовий збір * 25,71 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Щодо відшкодування додаткових витрат на надання правової допомоги позивача та витрат на професійну правничу допомогу відповідача у розмірі 15000,00 грн. суд відмовляє, оскільки сторонами не надано доказів понесення вказаних витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України, ст. ст. 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду невідомі, на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (адреса: 01032 м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30, ), заборгованість за заявою-договором № 601/4340764-СК від 05 лютого 2018 року в розмірі 13 870,51 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят грн. 51 коп.) та судовий збір у сумі 622,80 грн. (шістсот двадцять дві грн. 80 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова