Справа № 487/5378/24
Провадження № 2/487/311/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Нікітіна Д.Г., секретаря судового засідання Марченко О.С. в порядку ч.2 ст.247ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Миколаєві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що з Між ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1) та ВАТ КБ«НАДРА» 01.09.2006 укладено кредитний договір №08/09/2006/840 К-429 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» (далі - Позивач) надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 15 250,00 доларів США.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ«НАДРА» укладено договів поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами.

У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ«НАДРА» звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з Відповідачів.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2010 у справі №2-1098/10 стягнуто з Відповідачів у солідарному порядку на користь ВАТ КБ«Надра» заборгованість у розмірі 136 667,69 гривень

Згідно Договору №GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 (далі - Договір), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 3.3, Русанюк, зареєстрованого в реєстрі за №203, право вимоги за кредитним договором №08/09/2006/840 К-429 від 01.09.2006 (далі - Кредитний договір), укладеним між ВАТ КБ«Надра» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотеко давців, заставодавців та поручителів.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за простроченнявиконаннягрошового зобов`язання, яке становить 136 667,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 84 221,98 гривень, що складається з:

інфляційне збільшення - 64 463,20 гривень

3% річних - 19 758,78 гривень.

06.08.2024 року позивачем було подано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8500,00 грн.

Ухвалою суду від 02.07.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

12.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача в якому зазначено, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" вважає безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, в надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог заперечує та просить закрити провадження.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Правилами ч. 1ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, Між ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1) та ВАТ КБ«НАДРА» 01.09.2006 укладено кредитний договір №08/09/2006/840 К-429 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» (далі - Позивач) надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 15 250,00 доларів США.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ«НАДРА» укладено договів поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами.

У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ«НАДРА» звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з Відповідачів.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2010 у справі №2-1098/10 стягнуто з Відповідачів у солідарному порядку на користь ВАТ КБ«Надра» заборгованість у розмірі 136 667,69 гривень

Згідно Договору №GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 (далі - Договір), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 3.3, Русанюк, зареєстрованого в реєстрі за №203, право вимоги за кредитним договором №08/09/2006/840 К-429 від 01.09.2006 (далі - Кредитний договір), укладеним між ВАТ КБ«Надра» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотеко давців, заставодавців та поручителів.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за простроченнявиконаннягрошового зобов`язання, яке становить 136 667,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 84 221,98 гривень, що складається з:

інфляційне збільшення - 64 463,20 гривень

3% річних - 19 758,78 гривень.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8500,00 грн

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" є не належним позивачем, так як відповідно до Договору №GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 право вимоги за кредитним договором №08/09/2006/840 К-429 від 01.09.2006 перейшло до ТОВ "ФК"Дніпрофінансгруп", в свою чергу ТОВ "ФК"Дніпрофінансгруп" не звернувся до суду з вимогою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступникома отже не має можливості захисту права, якого у нього не існує.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442ЦПК України та статті 15 Закону України«Про виконавчепровадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9).

Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, у цьому разі, боржника. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825.

Водночас Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат за просрочення виконання грошового зобов`язання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», , адреса: місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, 2, офіс 205.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Г. Нікітін