Номер провадження 2-др/754/18/25
03 квітня 2025 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.
за участю секретаря судового засідання Донець Ю.Г.
за участю представника відповідачки - Константинова О.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири
20 серпня 2024 року Позивачка, від імені якої діє її представниця - адвокатка Микитишин О.М., звернулася до Суду з позовом, у якому просила стягнути з Відповідачки на користь Позивачки майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 127 900,00 грн, витрати за проведення оцінки вартості збитку у розмірі 6000,00 грн, витрати на послуги з отримання довідки в БТІ у розмірі 671,98 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.
При подачі позову Позивачка вказувала, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які Позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 650,00 грн - витрати, пов`язані з отримання юридичної консультації, 2500,00 грн - правовий аналіз, складання тексту позовної заяви, збирання та підготовка доказів. Розмір визначено відповідно до умов договору №41/2024 про надання правничої допомоги від 01.08.2024 року та додатком №1 від 01.08.2024 року до нього.
05 лютого 2025 року Деснянський районний суд м. Києва (надалі - Суд) ухвалив рішення.
Суд частково задовольнив позов про відшкодування шкоди від залиття квартири. Позивачці присуджено 122 094,60 грн, з яких: 107 094,60 грн - матеріальна шкода та 15 000 грн - моральна. Також Відповідачка має сплатити судові витрати Позивачки в розмірі 6671,98 грн, що є витратами за проведення оцінки вартості збитку та витратами на послуги з отримання довідки в БТІ. Решту позовних вимог Суд відхилив.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 83,31% - загальна сума задоволених позовних вимог складає 128 766,58 грн), Позивачка просить відшкодувати судові витрати на правничу допомогу підлягають кошти у розмірі 16 995,24 грн, що становить 83,31% від 20 400,00 грн (остаточна загальна вартість витрат на правничу допомогу).
Заява про ухвалення додатково рішення була призначена до розгляду в судовому засіданні.
Представниця Позивачки подала клопотання про розгляд заяви без її участі та Позивачки.
Представник Відповідачки, адвокат Константинова О.Г., подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 3000,00 грн.
Оцінка Суду
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України).
Подібний висновок викладено у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 134 ЦПК України).
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частина третя статті 134 ЦПК України).
При подачі позову Позивачка вказувала, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які Позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 650,00 грн - витрати, пов`язані з отримання юридичної консультації, 2500,00 грн- правовий аналіз, складання тексту позовної заяви, збирання та підготовка доказів. Розмір визначено відповідно до умов договору №41/2024 про надання правничої допомоги від 01.08.2024 року та додатком №1 від 01.08.2024 року до нього.
Відповідно до остаточного розрахунку розміру судових витрат, що надала Позивачка, сума витрат на правничу допомогу становить 20 400,00 грн, що включає в себе такий перелік наданих послуг:
1)надання правничої консультації по спірному питанню: 650,00 грн
2)складання тексту позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та її оформлення у відповідності до вимог ЦПК України: 2500,00 грн
Розмір цих витрат підтверджує такими доказами:
1)копія Договору №41/2024 від 01.08.2024 року та Додатку №1 від 01.08.2024 року до нього, в якому визначено перелік та вартість послуг, що надаються згідно з Договором);
Суд перевірив розмір витрат на правничу допомогу адвоката, і встановив, що цей розмір підтверджується матеріалами справи. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, що узгоджується з пунктом 1 частини другої статті 137 ЦПК України.
Представник Відповідача, заперечуючи проти заяви, усно в судовому засіданні заявив про відсутність доказів оплати наданих послуг.
Суд вважає такі заперечення необґрунтованими, оскільки до матеріалів справи Позивачем надано квитанції, які є належним підтвердженням здійснення оплати за надані адвокатом Микитишиним О.М. правничі послуги клієнтом ОСОБА_1 .
Суд також ураховує, що частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Верховний Суд сформулював сталу практику щодо застосування відповідних положень ЦПК України, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22));
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, пункт 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року, справа № 712/4126/22, провадження № 14-123цс23);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 775/9215/15-ц);
- під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та інші).
Водночас, за практикою Верховного Суду заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (пункти 6.6. - 6.28 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Щодо аргументів представника Відповідачки стосовно неспівмірності судових витрат і зменшення їх розміру до 3000,00 грн, то Суд зауважує, що самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви Позивачки про розподіл судових витрат, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
При цьому, для виконання цього обов`язку недостатньо загально сформульованого твердження іншої сторони про неспівмірність витрат без надання доказів та належного обґрунтування (пункт 162 постанови Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у cправі № 925/200/22).
Представник Відповідачки, заявляючи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3000,00 грн, не виконав свого процесуального обов`язку щодо доведення неспівмірності витрат, як це передбачено у частині шостій статті 137 ЦПК України.
Клопотання ґрунтується лише на твердженні про завищеність без належного обґрунтування. Не було надано жодних доказів ані іншої ринкової вартості послуг, ані нереальності адвокатських витрат, ані їхньої нерозумності. Суду не представлено жодного обґрунтованого порівняльного аналізу ринкових цін на аналогічні адвокатські послуги у справах подібної складності, що могло б підтвердити його твердження про їхню завищеність.
Суд також бере до уваги, що інтереси Відповідачки в судовому засіданні представляє адвокат, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу на підставі договору з центром з надання безоплатної правничої допомоги та відповідно отримує винагороду адвоката за надання правничої допомоги. Водночас, в аспекті виконання обов`язку довести свої вимоги представником Відповідачки Суду не було надано, зокрема, акт надання безоплатної вторинної правничої допомоги з відповідними додатками, складеного за формою, затвердженою Мін`юстом, шо позбавляє Суд можливості здійснити будь-яке порівняння вартості наданих послуг та унеможливлює оцінку їх співмірності з витратами Позивачки у цьому судовому процесі.
За таких обставин, твердження Відповідачки про завищення вартості послуг є необґрунтованим через відсутність будь-яких доказів для порівняння.
Вирішуючи питання про необхідність та реальність судових витрат, Суд виходить з того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним не лише із ціною позову, а й часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони (пункти 2, 3 частини четвертої статті 137 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат Суд також враховує , зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (пункти 2 та 3 частини третьої статті 141 ЦПК України).
У цій справі, Суд визнає, що справа має виняткове значення для Позивачки, яка, будучи особою з інвалідністю, вдруге вимушена звертатися до суду через наслідки залиття її житла. Справа стосується не просто майнового спору, а базової потреби людини - забезпечення належних умов проживання, що є життєво необхідними для особи з особливими потребами. Суд також бере до уваги досудову поведінку Відповідачки, яка повністю ігнорувала можливості досудового та мирного врегулювання конфлікту, демонструючи небажання вирішити спір поза судовим процесом, не вчиняла жодних дій та не являла ініціативи щодо відшкодування шкоди у добровільному порядку та повторність її дій, що призвели до спору. Суд також бере до уваги Суд повторність дій Відповідачки, що призвели до залиття (раніше аналогічний спір розглядався у справі № 754/1736/24), що свідчить про систематичність порушення прав вразливої особи та посилює значущість цієї справи для Позивачки.
Водночас, Суд не може залишити поза увагою наявність у Відповідачки інвалідності II групи, що з урахуванням обов`язку Суду керуватися розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Проте зменшення витрат до 3000,00 грн, як того просить представник Відповідачки без надання будь-яких доказів її фінансової неспроможності, є непропорційним, ураховуючи інвалідність I групи Позивачки, яка вимушена нести значні витрати на правову допомогу через неправомірні дії Відповідачки.
Правила розподілу судових витрат між сторонами визначені у статті 141 ЦПК України.
Зокрема, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).
З огляду на принцип пропорційності розподілу судових витрат та часткове задоволення позовних вимог Позивачки, а саме стягнення 122 094,60 грн з заявлених 147 900,00 грн, що становить 82,558 % від загальної суми, Суд вважає обґрунтованим відшкодувати Позивачці витрати на професійну правничу допомогу у відповідній пропорції, а саме в розмірі 12 000 грн.
Керуючись статтями 134, 137, 141, 270 ЦПК України, Суд
Заяву про ухвалення додатково рішення задовольнити частково.
У покладенні на Позивачки решти витрат Відповідачки на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 19.05.2025

Суддя Інна КОВАЛЕНКО