Справа № 646/4472/25
Провадження № 2-н/646/839/2025
У Х В А Л А

19.05.25 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Серпутько Д.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Приписами ст. 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені в статті 163 ЦПК України, згідно якої заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 вказує боржником ОСОБА_2 , проте зі змісту заяви та доданих до неї документів убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 641 від 06.06.2014.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з заявницею ОСОБА_1 .

Отже, у заяві про видачу судового наказу заявницею вказано боржником малолітнього сина ОСОБА_2 .

Зазначене не дає суду можливості належним чином ідентифікувати боржника. Наявні суперечності не можуть бути усунуті в порядку наказного провадження, оскільки суд позбавлений можливості самовільно обирати правильні дані для внесення їх до виконавчого документу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-166, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.Є. Серпутько