ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/961/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Карпенко О.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2025 (повний текст складено 19.03.2025, суддя в суді першої інстанції Пересунько Я.В.) та на додаткове рішення від 07.04.2025 (повний текст складено 07.04.2025, суддя в суді першої інстанції Пересунько Я.В.) у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Черкаської міської ради, про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком,

в с т а н о в и в :

у вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просила визначити з нею місце проживання їх із ОСОБА_1 дітей, а саме синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що 22.02.2012 між сторонами зареєстровано шлюб за час перебування в якому у них народилося двоє дітей. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2024 шлюб між сторонами розірвано, але вони разом з дітьми продовжили проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 .

У липні 2024 року ОСОБА_1 зняв ОСОБА_2 із реєстрації місця проживання за вказаною адресою, та з того часу не допускає її та старшого сина до вказаного будинку, а молодшого сина примусово та без узгодження з матір`ю вивіз у село Гладківщина Золотоніського району Черкаської області до своєї матері, де дитина перебувала майже 3 місяці і була повернута від баби лише за рішенням органу опіки та піклування.

На думку позивача, з метою ухилення від служби в Збройних Силах України та заборони поділу спільної сумісної власності, ОСОБА_1 вже більше року утримує їх молодшого сина біля себе, не допускаючи матір спілкуватись з дитиною. Натомість при намаганні матері відвідати місце проживання молодшого сина та батька, останній викликає працівників поліції та вчиняє скандали. Знаходячись за таких обставин під негативним впливом батька молодший син не йде на контакт з позивачем, уникає зустрічей у школі та говорить неприємні речі по телефону, оскільки батько та баба налаштовують молодшого сина проти матері та старшого брата, що негативно впливає на психологічний стан обох дітей.

ОСОБА_2 також зазначає, що коли молодший син проживає з батьком, то без її нагляду і контролю ОСОБА_1 дозволяє вживати дитині заборонені для даного віку продукти харчування, не слідкує за зовнішнім виглядом дитини. На думку позивача, молодший син психологічно не готовий проживати разом із батьком, оскільки вихованням сина здебільшого займалась вона і в неї з дитиною склався тісний зв`язок як між матір`ю та дитиною. За час коли молодший син проживав разом з нею, вона займалась вихованням дітей, водила молодшого сина до дитячого садка і дитина була прив`язана до матері. Натомість батько ніколи надовго сам не залишався із сином і не виявляв жодних проявів самостійного виховання дитини.

При всьому ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо старшого сина, не допускає дитину до будинку, де проживає із молодшим сином, не відвідує старшого сина в школі та не цікавиться його навчанням, не телефонує та проігнорував його день народження.

На думку позивача за первісним позовом, своїми діями ОСОБА_1 порушує право матері на спілкування з молодшим сином, а також порушує право на спілкування рідних братів між собою, а тому необхідно визначити місце проживання дітей разом із матір`ю.

15.10.2024 ОСОБА_1 подав зустрічний позов,в якому, вказуючи про те, що не заперечує проти проживання старшого сина з матір`ю, просить визначити місце проживання меншого сина ОСОБА_4 разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що протягом останніх 4-х років перебування у шлюбі із ОСОБА_2 їх відносини погіршились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Із січня 2020 року вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не підтримують шлюбних стосунків.

Після розірвання шлюбу у лютому 2024 року ОСОБА_2 та її батьки неодноразово намагались звинуватити його у вчиненні домашнього насильства, але провадження у справах за КУпАП щоразу закривались судом. Натомість поліцією відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень колишньою дружиною ОСОБА_2 та її батьками. Крім того, колишня дружина ОСОБА_2 періодично з`являється за їх колишнім місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 і вчиняє провокації, бійки, скандали, переслідує та дратує його та їх меншого сина.

ОСОБА_1 зазначає, що старший син виявив бажання проживати з матір`ю і він, як батько, поважає цей вибір. Водночас менший син ОСОБА_4 має бажання проживати разом із батьком. Він, як батько, любить свого меншого сина і спроможний забезпечити його всім необхідним, оскільки має власне житло, де дитина має власний куточок, офіційно працює і має нормований робочий день, своєчасно отримує заробітну плату, є емоційно врівноваженою людиною і не має схильності до вживання спиртних напоїв, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує і піклується про нього, у нього із сином стійкий психологічний контакт та прив`язаність один до одного.

За таких обставин, на думку ОСОБА_1 , наявні підстави для визначення місця проживання молодшого сина ОСОБА_4 з ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2025 первісні позовні вимоги у справі задоволено та вирішено визначити із ОСОБА_2 місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 816,80 грн.

Суд вказав, що в найкращих інтересах малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., буде визначення його місця проживання разом із матір`ю, що сприятиме проживанню та розвитку дитини в комфортних і стабільних умовах, із зрозумілим розпорядком дня, отриманням належного догляду та виховання разом із старшим братом.

Крім того, додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2025 про розподіл судових витрат у справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 19.03.2025, ОСОБА_1 подав 15.04.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині встановлення місця проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 та новим рішенням визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Також просить вказане рішення скасувати в частині стягнення з нього судового збору на користь ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги, крім доводів аналогічних викладеним в зустрічній позовній заяві, вказано на те, що суд вказав, що ним не надано доказів отримання згоди від ОСОБА_2 щодо вивезення їх меншого сина до баби у червні 2024 року. Проте, відповідно до ст. 257 СК України баба має право спілкуватися зі своїми внуками та брати участь у їх вихованні. При цьому надання дозволу матері на спілкування дитини з бабою законодавством не передбачено.

Також зазначає про те, що він не виселяв ОСОБА_2 з будинку, де вони разом проживали, а вона виїхала звідти добровільно. При цьому він, як власник домоволодіння має право на усунення перешкод у користуванні своєю власністю шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 , враховуючи, що остання постійно влаштовувала у будинку сварки. На даний час ОСОБА_2 ніде не зареєстрована, тому є неможливо визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з матір`ю , яка ніде не зареєстрована.

Скаржник не погоджується з висновками суду про те, що на засіданні органу опіки та піклування у листопаді 2024 року ОСОБА_1 , як і у власному зустрічному позові, повідомляв, що має стабільну офіційну роботу і стабільну заробітну плату. Водночас він приховав інформацію від органу опіки та піклування, що з вересня 2024 року по 20.02.2025 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати.

На вказане зазначає, що перебування у відпустці не спростовує наявність у нього офіційного місця роботи. Крім того, він щомісячно сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання обох дітей, не зважаючи на те, що менша дитина фактично проживає з ним. Також відхиляє зауваження суду про те, що після його виходу з відпустки не виключаються випадки роботи ОСОБА_1 в нічну зміну та залишення дитини в цей час без нагляду, оскільки скаржник повідомляв суд про те, що він має намір змінити свій графік роботи.

Судом не взято до уваги лист ЧМР від 02.08.2024 відповідно до якого Служба у справах дітей неодноразово відвідувала його житлове приміщення та не виявила будь-яких порушень. Також в матеріалах справи є Акт відвідування від 28.06.2024 в якому комісія дійшла висновку, що для дітей створені належні умови для проживання, що судом було проігноровано.

Скаржник наголошує на тому, що суд критично оцінив його доводи про те, що з ним у будинку проживає його мати, яка зможе доглядати за меншим онуком поки він буде на роботі, так як бабуся проживає з ними не постійно, при цьому суд взяв до уваги те, що в разі перебування матері дітей на роботі з доглядом дітей допоможуть її батьки, хоча їх думку суд не з`ясовував.

Також зазначає, що судом не було надано належної оцінки наявному в матеріалах справи висновку психолога, з якого вбачається, що молодший син сторін виявив бажання проживати разом з батьком. Також вказує, що суд необґрунтовано вказав у рішенні, що висловлене молодшим чином бажання проживати з батьком може бути здійснено під впливом старших осіб з якими він проживає, що доказами не підтверджено.

ОСОБА_2 , не зважаючи на подання позову до суду про встановлення місця проживання дітей, звернулась до Служби у справах дітей ЧМР та отримала рішення від 14.11.2024 «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 » за яким вирішено встановити матері спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином у певні дні та години. Отже Служба визнала те, що дитина проживає разом з батьком, та цим рішенням фактично встановлено місце проживання дитини з батьком.

Вказує, що оскаржуваним рішенням суду від 19.03.2025 з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір, проте він є особою з інвалідністю ІІ групи, тому від сплати судового збору звільнений.

Також скаржник просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції від 07.04.2025. Вказує, що розмір витрат на адвоката у 10 000 грн є надмірним для нього та не відповідає складності справи. При цьому судом не враховано його матеріальний стан, адже на даний час він перебуваючи у відпустці без збереження заробітної плати живе на власні заощадження, несе витрати по утриманню молодшого сина, який з ним проживає, а також сплачує аліменти на утримання обох дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Білоглазенко Г.П. просила суд залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, вказуючи, що оскаржувані рішення та додаткове рішення суду є законними та обґрунтованими.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 23.02.2012 між сторонами зареєстровано шлюб, за час перебування у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_4 (а.с. 15-16).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2024 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-13).

На час вирішення справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_5 проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого значиться ОСОБА_1 (зворот а.с. 69 та а.с. 70) і щодо поділу якого у сторін існує судовий спір.

З липня 2024 року ОСОБА_2 проживає разом із неповнолітнім сином ОСОБА_6 та своїми батьками у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , співвласницею якого вона разом з батьками є з 29.04.1998 (а.с. 26).

22.01.2024 начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради затверджено Акт № 28 обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , складений відповідальними особами за зверненням ОСОБА_1 . Згідно з указаним актом умови проживання в будинку задовільні. Будинок належить ОСОБА_1 (батьку). Помешкання з центральним водо і газопостачанням, автономним водовідведенням; будинок умебльований, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Кухня та санвузол у будинку в задовільному стані. Зі слів батька ОСОБА_1 для ОСОБА_4 відведена окрема кімната. У вказаному акті також зазначено, що за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 23).

Згідно з повідомленням Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 06.08.2024, ОСОБА_2 була зареєстрована у будинку по АДРЕСА_2 з 03.05.2012 і знята з реєстрації 07.06.2024 за заявою співвласника житла (а.с. 29); станом на 07.06.2024 та на 02.09.2024 у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 28, 73).

26.06.2024, 02.07.2024, 06.07.2024, 30.07.2024 ОСОБА_2 зверталась до служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо зловживання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 та щодо перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4 . У відповідь на вказані звернення 02.08.2024 року Служба у справах дітей ЧМР повідомила, що відповідно до інформації служби у справах дітей Піщанської сільської ради від 12.07.2024 малолітній ОСОБА_4 перебуває у батьків ОСОБА_1 у с. Гладківщина Золотоніського району; зі слів баби, дитина перебуває в неї на час літніх канікул; із бабою та батьком дитини проведена бесіда щодо недопустимості чинення матері перешкод у спілкування з сином. 01.08.2024 було повторно відвідано адресу реєстрації дітей, будинок відкрив батько дітей та пояснив, що в будинку проводяться ремонтні роботи, у зв`язку з чим відсутнє електропостачання та ремонтуються сходи на 2 поверх; доступу до кімнат він не надав та зазначив, що ремонтні роботи мають закінчитись до 01.09.2024 (а.с. 30)

Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 23.07.2024 № 7-1, ОСОБА_2 звернулась до вказаної комісії, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_1 орієнтовно 13.06.2024 року вивіз їхню дитину ОСОБА_4 до своєї матері ОСОБА_7 у с. Гладківщина Золотоніського району і колишня свекруха постійно перешкоджає їй у спілкуванні з молодшим сином. На засіданні було заслухано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , внаслідок чого було вирішено рекомендувати ОСОБА_7 не перешкоджати матері ОСОБА_2 брати участь у вихованні, утриманні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 (а.с. 27).

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що після засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Піщанської сільської ради їх молодший син ОСОБА_8 поїхав до матері, де перебував за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але через декілька днів після цього батько ОСОБА_1 знову забрав його до себе.

Станом на 17.09.2024 ОСОБА_4 навчається у 1-О класі Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 20 Черкаської міської ради, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 17).

ОСОБА_2 з 2019 року працює касиром торгівельного залу на ПП «Таурус-ЛТД», де за період із березня по серпень 2024 року отримала заробітну плату в розмірі 48 051,58 грн. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснила її графік роботи - два дні працює з 8.00 год. до 20.00 год і два дні вдома, або три дні працює з 8.00 год. до 20.00 год. і три дні вдома.

ОСОБА_1 з 27.08.2019 працює на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Київтранслогістик», де зарекомендував себе позитивно (а.с. 70, зворот). За час роботи з листопада 2022 року по жовтень 2023 року отримав 395238,96 грн. заробітної плати (а.с. 68).

Згідно з довідкою ТОВ «Київтранслогістик» від 20.01.2025 ОСОБА_1 в період із 01.09.2024 по 25.02.2025 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на підставі ч.3 ст. 26 Закону України «Про відпустки» (а.с. 211). ОСОБА_1 також визнавав, що до липня 2024 року були випадки, коли він працював на роботі в нічну зміну.

Згідно з актом № 487/2 оцінки потреб сім`ї, складеного в період із 15 по 24 жовтня 2024 року фахівцем Черкаського міського центру соціальних служб, дитина ОСОБА_4 , 2017 р.н., зазначив, що скарг щодо поганого самопочуття не має; зі слів дитини він добре харчується, готує вдома бабуся або тато; дитина відчуває втому від постійних конфліктів у сім`ї; зі слів дитини він хоче проживати з батьком, не бажає спілкуватись з матір`ю через те, що вона звинувачує його в обмані, конфліктує та б`ється з батьком. Дитина не була б проти спілкування з братом, якби він не був налаштований проти батька. Співробітник центру соціальних служб відмітила, що під час спілкування ОСОБА_4 повідомив, що бабуся з родиною не проживає постійно; під час нічних змін в батька хлопчика віддають на ночівлю до колишньої виховательки з садочку; дитина спить в одному ліжку з батьком (а.с. 116-118).

Із цього ж акта вбачається, що дитина ОСОБА_3 , 2012 р.н., повідомила, що скарг щодо поганого самопочуття не має; він виснажений постійними конфліктами в родині, остерігається батька, оскільки той часто застосовує щодо нього фізичну силу; він хоче проживати з мамою та братом, а з батьком спілкуватися не хоче, оскільки той може застосовувати до нього фізичну сила та ображати; коли дитина проживала з батьком, той міг застосовувати фізичні покарання, як метод виховання (а.с. 119).

Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 / ОСОБА_2 на час оцінювання, що проводилось із 15 по 24 жовтня 2024 року, основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини, є домашнє насильство, конфлікт між колишнім подружжям щодо участі у вихованні та визначення місця проживання дітей; базові потреби дітей задоволені, проте наявні проблеми та обставини певною мірою порушують нормальну життєдіяльність дітей; фактори сім`ї та середовища не сприяють розв`язанню проблеми; складні життєві обставини в родині тривають до 1 року та мають затяжний характер, сім`я потребує соціального супроводу (а.с. 124-125).

17.10.2024 у Черкаському міському центрі соціальних служб відбулась консультація з дитиною ОСОБА_3 , 2012 р.н. Результати роботи свідчать про те, що хлопчик відкритий, чітко формулює власну думку, говорить про свої потреби. За аналізом методик було виявлено, що дитина прихильна до матері, помітна прив`язаність до меншого брата. Під час спілкування дитина повідомила, що не бажає спілкуватись з батьком, оскільки той у вихованні використовував фізичні форми покарання та при останніх зустрічах його ображав (а.с. 149-150).

21.10.2024 у Центрі відбулась консультація з дитиною ОСОБА_4 , 2017 р.н. Дослідження вказує на емоційну прив`язаність дитини до батька, його він сприймає як домінуючу фігуру. Дитина у спілкуванні відкрита, проговорює, що хоче проживати удвох з батьком та не має бажання спілкуватись з матір`ю. Зазначив, що батько міг бити брата ОСОБА_3 , 2012 р.н., за неналежну поведінку; щодо нього фізичних покарань не застосовує. Під час бесіди з хлопчиком стало відомо, що бабуся проживає з родиною не на постійній основі, тому через нічні зміни батька його залишають на ночівлю в колишньої виховательки з садочка (а.с. 149-150).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради від 25 листопада 2024 року № 17655/26825-01-21 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з матір`ю ОСОБА_2 та у зв`язку з відсутністю спору між батьками вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2012 року народження (а.с. 149-152).

Висновок органу опіки та піклування обгрунтовано тим, що обоє з батьків офіційно працюють, мають стабільний дохід, позитивно характеризуються за місцем роботи, мають задовільні умови проживання; між ними склались напружені відносини. Відповідно до характеристик Черкаського дошкільного навчального закладу № 37, який відвідував малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., мама і тато достатньо уваги приділяють розвитку та вихованню сина, цікавляться його успіхами та проблемами, консультуються з педагогами щодо виховання та навчання дитини; в більшій мірі участь у навчально-виховному процесі бере батько. ОСОБА_4 , 2017 р.н., відгукується про тата і маму з любов`ю та ніжністю. Відповідно до характеристики Черкаської спеціалізованої школи № 20, яку відвідує малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н., батьки виконуються свої батьківські обов`язки, приділяють належну увагу вихованню дитини; цікавляться шкільним життям сина; мама реагує на зауваження вчителів, відвідує батьківські збори, супроводжує під час екскурсій. Відповідно до характеристики Черкаської спеціалізованої школи № 20, яку відвідує малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., контакт з класним керівником налагоджений у батька, мати відвідує дитину у школі. Під час розмов на сімейні теми ОСОБА_4 виявляє відстороненість та прагне змінити тему. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 неодноразово звертались до служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо перешкод один одному у спілкуванні з малолітнім сином та вирішення непорозумінь стосовно користування будинком. Відповідно до інформації Черкаського міського центру соціальних служб від 28.10.2024 № 1151, випадок кваліфікований як випадок середньої складності; основними ознаками є конфлікти між колишнім подружжям щодо участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини. Під час засідання малолітній ОСОБА_3 , 2012 р.н., висловив своє бажання проживати разом з матір`ю, а малолітній ОСОБА_4 , 2017 р.н., пояснив, що найріднішою людиною для нього є мати, але проживати він бажає з батьком. Орган опіки та піклування, виходячи з рівності прав та обов`язків матері й батька відносно дитини, дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення вимог матері у визначенні місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2017 р.н., разом з нею, оскільки матір`ю створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, вона має належний виховний потенціал та виховні можливості, крім цього з нею проживає старший син ОСОБА_3 , 2012 р.н. Орган опіки та піклування також вважає, що недоцільно визначати місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н., у зв`язку з тим, що батько дитини не заперечує проти проживання дитини з матір`ю.

Згідно з рішенням служби у справах дітей від 14.11.2024 № 574, до набрання законної сили рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси про визначення місця проживання дітей, встановлено матері ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , 2017 р.н., щовівторка та щочетверга з 15.00 год. до 8.00 год. наступного дня; перші та треті вихідні місяця по суботах та неділях з 09.00 год. суботи до 18.00 год. неділі, без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (а.с. 156).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції було з`ясовано думку дитини ОСОБА_4 , 2017 р.н., який за присутності педагога (свого класного керівника), представника органу опіки та піклування, а також за присутності адвокатів сторін та без присутності своїх матері та батька, - пояснив суду, що на даний час проживає з батьком по АДРЕСА_2 та ходить до 1 класу школи № 20, любить навчатись. Нещодавно у певні дні його зі школи почала забирати мати і він залишається на ніч в неї за адресою АДРЕСА_1 . Мати, бабуся та дідусь не читають з ним книжки та не граються, хоча він хотів би читати з мамою коли буває в неї. На уточнююче запитання суду дитина відповіла, що йому не комфортно і він втомлюється від того, що щовівторка і щочетверга проживає в мами, а в понеділок, середу та п`ятницю - в батька. Останнім часом він спав разом із мамою, але це йому не подобається через те, що мама «погано пахне». На питання суду чому він спав разом із мамою, дитина пояснила, що у нього є ліжко у кімнаті із старшим братом ОСОБА_3 , якого він любить, але коли вони з братом лягають в одній кімнаті, то починають гратись і пустувати, у зв`язку з чим довго не можуть заснути, тому мати забирає його у свою кімнату. ОСОБА_4 також пояснив, що коли мати почала забирати його зі школи, то він саме почав відвідувати спортивну секцію «карате», яким дуже хоче займатись. Але оскільки дні занять на секції співпадають з днями, коли він має бути з мамою, то спортивні заняття довелось припинити, що йому не подобається. Дитина також пояснила, що в будинку батька у нього є іграшки та стіл для навчання; спить він разом із батьком в одному ліжку і йому подобається спати з батьком; батько займається його навчанням, лікує та доглядає. Він має кімнату на другому поверсі будинку, але вхід туди перекрито через ремонт. Коли батько їздить на роботу, то до них приїжджає бабуся, яка проживає в селі Гладківщина. Хлопчик також пояснив, що останнім часом батько вночі їздить на роботу та бере його з собою, особливо коли їздить у м. Золотоношу. Дитина також пояснила, що хоче залишитись проживати з батьком, але маму теж любить.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо наявного спору про визначення місця проживання дитини регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 вказаного Закону).

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи вказане нормативно-правове регулювання у системному зв`язку з установленими при розгляді цієї справи фактичними обставинами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно визначив місце проживання дітей з мамою - ОСОБА_2 , яка створила належні умови для цього, має постійну роботу та право власності на частку у житловому приміщенні, де фактично мешкатимуть діти.

При цьому, з огляду на вік дитини, саме проживання з матір`ю буде відповідати її найкращим інтересам, оскільки матір`ю створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, вона має належний виховний потенціал та виховні можливості, крім цього з нею проживає старший син ОСОБА_3 , що вбачається з аналізу наданого по справі висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради з даного приводу.

Аргументи апеляційної скаргипро те, що відповідно до ст. 257 СК України баба має право спілкуватися зі своїми внуком та брати участь у його вихованні, а тому не потрібно надання дозволу матері на спілкування дитини з бабою заслуговують на увагу, проте наведене взагалі не впливає на вирішення судом питання з ким саме має бути визначено місце проживання дитини, враховуючи її інтереси.

При цьому до предмету доказування у цій справі не входить з`ясування обставин щодо дотримання прав баби на спілкування з внуком.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_2 не зареєстрована за місцем свого проживання, належної сплати батьком аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання обох дітей, створення відповідачем за первісним позовом належних умови для проживання дитини, можливість його матір`ю, бабусею ОСОБА_4 , допомагати у догляді за дитиною, самі по собі не можуть спростовувати вищенаведених висновків суду про те, що проживання молодшого сина сторін саме з матір`ю відповідатиме його найкращим інтересам, враховуючи, зокрема, необхідність у забезпеченні постійного спілкування зі старшим братом.

Крім того, той із батьків, що проживає окремо, має змогу безперешкодно спілкуватися з дітьми, що й забезпечуватиме реалізацію його права на участь у спілкуванні та вихованні дітей.

Апеляційний суд не погоджується з доводами скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявному в матеріалах справи висновку психолога, з якого вбачається, що молодший син сторін виявив бажання проживати разом з батьком, оскільки зазначений доказ не може бути єдиною підставою для прийняття рішення про доцільність визначення місця проживання дитини з одним із батьків, всупереч іншим встановленим обставинам, зокрема, тому, що у висновку органу опіки та піклування ЧМР вказано про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 , а також необхідність забезпечення спілкування молодшого сина зі старшим братом.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням служби у справах дітей від 14.11.2024 «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 » за яким вирішено встановити матері спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином у певні дні та години, визнано те, що дитина проживає разом з батьком, та цим рішенням фактично встановлено місце проживання дитини з батьком, колегія суддів відхиляє, оскільки воно носить тимчасовий характер, адже там чітко зазначено, що воно діє до набранням законної сили рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси про визначення місця проживання дітей.

Колегія суддів, проаналізувавши усі вказані матеріали справи вважає, що проживання також молодшого сина сторін саме з матір`ю сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку у сталому для нього середовищі, що дасть дитині такого віку відчуття емоційної стабільності, захищеності та спокою, ніж перманентне його переміщення з одного місця проживання до іншого.

Більш того, саме таке вирішення питання сприятиме якнайкращим інтересам обох дітей, оскільки батько дитини, як особа з інвалідністю та, відповідно, особливими потребами, поза всяким розумним сумнівом не матиме стільки енергії та наснаги, щоб впоратися одночасно з двома малолітніми хлопцями, тоді як мати дітей цілком спроможна виховувати двох своїх синів одночасно, що дасть їм змогу зростати не тільки з батьківською любов`ю та піклуванням, але й мати братерські взаємовідносини.

При цьому, батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у його житті та розвитку, має право та одночасно обов`язок піклуватися про здоров`я своїх дітей, стан їх розвитку, приймати в цьому участь, контролювати їх навчання, проводити канікули та інший, вільний у дітей від навчання час, незалежно від того, з ким діти будуть проживати основну частину свого життя.

Інші аргументи апеляційної скарги на правильність вищенаведених висновків суду у справі не впливають, адже не доводять, що саме проживання з батьком буде відповідати найкращим інтересам малолітнього ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги на додаткове Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2025 про те, що розмір витрат на адвоката у 10 000 грн є надмірним та не відповідає складності справи, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує (незалежно від клопотань учасників судового розгляду): чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Далі, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з мотивувальної частини додаткового рішення від 07.04.2025, судом першої інстанції належним чином враховано складність справи, тривалість її розгляду, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) час та обсяг наданих адвокатом послуг, отже витрати ОСОБА_2 в розмірі 10 000 грн відповідають критерію реальності та є виправданими.

У даному випадку апеляційний суд враховує, зокрема, надання адвокатом правничої допомоги при складанні первісної позовної заяви, відповіді на відзив на первісну позовну заяву, а також участь у судових засіданнях у справі (22.10.2024, 02.12.2024, 10.12.2024, 14.01.2025, 22.01.2025, 19.02.2025, 10.03.2025).

Аргументів, які б спростовували такі висновки суду у справі апеляційна скарга на додаткове рішення не містить та не доводить, що саме заявлена до стягнення сума в розмірі 10 000 грн не відповідатиме засадам необхідності та розумності витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що його матеріальне становище, перебування у відпустці без збереження заробітної плати з необхідністю сплати аліментів на утримання дітей не можуть свідчити, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим. Також матеріальне становище сторони у справі не є визначальним при вирішенні питання про покладення на неї судових витрат, що вбачається з аналізу змісту ст. 141 ЦПК України, яка регламентує їх розподіл по результатам судового розгляду справи.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п.9.ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», отже рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2025 в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у виді судового збору в розмірі 1 816,80 грн підлягає до скасування.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави.

Отже відповідні судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 816,80 грн за розгляд справи судом першої інстанції мають бути компенсовані позивачу за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести за рахунок держави у зв`язку із наявністю у скаржника пільг по сплаті судового збору, як в особи з інвалідністю ІІ групи за приписами п.9.ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу у справі - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2025 скасувати в частиністягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у виді судового збору в розмірі 1 816,80 грн.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок державного бюджету 1 816,80 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції.

У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2025 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2025 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.05.2025.

Суддя-доповідач

Судді