КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/1454/24
провадження № 22-ц/824/3567/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року в складі судді Катющенко В. П.,

встановив:

22.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» (далі - ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС») про захист прав споживачів, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість придбаного в цьому магазині неякісного саджанця рослини, а саме сливи сорту «Улюблена Млієва» в сумі 269 грн та відшкодувати завдану моральну шкоду за марно втрачені 4 роки очікування та надії, розмір якої він оцінює в 100 000 грн.

Посилався на ті підстави, що 05 березня 2020 року він придбав в інтернет-магазині AGROMARKET саджанець сливи «Улюблена Млієва». На четвертому році, коли рослина дала перший врожай, виявилося, що це зовсім не та рослина, яку він замовляв.

Після його звернення до відповідача з вимогою компенсації вартості цієї рослини, йому повідомили, що нарахували компенсацію в сумі 99,19 бонусних одиниць. В подальшому він отримав відповідь про те, що стосовно такої категорії товару, як посадковий матеріал, покупець може звернутися до AGROMARKET протягом 180 календарних днів (для клієнтів-учасників клубу LUX -360 календарних днів) від дати отримання товару, але не більше ніж до моменту цвітіння або плодоношення, коли стане явним та покупець повинен буде зрозуміти, що поставлена рослина не відповідає замовленому виду та/або сорту. У випадку такого звернення можливе повне або часткове повернення вартості придбаного товару бонусами на бонусний рахунок покупця.

Не погоджуючись отримати замість вартості товару, який не відповідав замовленому, бонуси замість грошових коштів, він звернувся до Головного управління Держпродспоживлужби в Одеській області зі скаргою.

Зазначав, що 22.12.2023 ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» надало відповідь на його скаргу про те, що замовлення було передано ФОП ОСОБА_2 для його формування та відправлення товарів покупцю. Оскільки продаж даного товару ним не здійснювався, тому у підприємства відсутні підстави нести матеріальну чи будь-яку іншу відповідальність перед ОСОБА_1 .

За результатами повторного звернення до ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» отримав відповідь, що не зважаючи на те, що продаж саджанця, по якому виявився пересорт, здійснювався іншим суб`єктом господарювання, ними прийнято рішення компенсувати йому вартість посадкового матеріалу по його ціні на даний час - 269 грн.

Вказана відповідь його не влаштувала, оскільки відповідач намагався відповідальність за проданий товар перекласти на невідому особу.

Він звернувся до відповідача з вимогою не тільки компенсації за неякісний товар, придбаний в його магазині, а й моральної компенсації за марно втрачені 4 роки очікування першого врожаю, яка задоволена відповідачем не була.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

18.10.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначив, що ФОП ОСОБА_2 рекламувала свій товар на Інтернет-платформі AGROMARKET, постачала рекламований товар до AGROMARKET, а вже останній виконував комплектацію замовлення, його пакування та відправлення замовнику, отримував гроші від покупця і потім розраховувався з ФОП ОСОБА_2 за товар.

На інтернет-сторінці відповідача в розділі «Про нас» зазначено: «Саме тут підтверджують Ваші замовлення оператори Кол-центру, пізніше їх збирають співробітники відділу зборки замовлень і упаковують працівники з однойменного відділу. А ще, тут розташована фотостудія, де знімають і редагують фотографії товарів для сайту; контент-відділ відповідає за все, що Ви бачите на сайті; відділ закупівлі товарів стежить вдень і вночі, щоб всі популярні товари були доступні для покупки».

В інформації на сайті «Про нас» не вказано, що покупець повинен мати справу з якимось постачальником, який рекламує свій товар та інтернет-платформі Агромаркету.

Надана до позовної заяви видаткова накладна не містить зазначення, що продавцем товару є ФОП ОСОБА_2 . Присутність на ній логотипу та напису AGROMARKEТ.UA свідчить про те, що всі товари відправляє відповідач.

Вважає, що відповідальність за проданий з недоліками товар має нести саме продавець ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС», а не ФОП ОСОБА_2 , яка поставила відповідачу неякісний товар.

Зазначав, що відповідач після п`яти місяців переписки пропонував компенсувати йому вартість товару неналежної якості бонусними гривнями по ціні 2020 року, а не 2023 року, як того вимагає ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»

З моменту отримання замовлення саджанця до першого врожаю пройшло чотири роки очікування та надії. На момент отримання першого врожаю йому було 66 років. Отримавши не той саджанець, який замовляв, він пережив багато негативних емоцій. До цього додалася нервова напруга, коли працівники Кол-центру Агромаркету пропонували йому бонусні гривні замість заміни неякісного товару на якісний. Вказані обставини, а також необхідність звернення до суду з даним позовом призвели до погіршення апетиту та порушення сну, він себе відчуває обманутою людиною, а тому сума моральної компенсації 25 000 грн за кожен рік очікування є адекватною сумою компенсації нанесеної йому моральної шкоди.

13.11.2024 ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» через систему «Електронний суд» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що він не є належним відповідачем по справі.

Позивач в своїй апеляційній скарзі продовжує хибно ототожнювати пакувальний лист, який вкладався у відправлення, з видатковою накладною, відповідно до якої продавцем товару є ФОП ОСОБА_2 .

Зазначає, що 11.01.2024, за результатами повторного розгляду звернення ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що продаж саджанця, по якому виявилась невідповідність сорту, було здійснено не безпосередньо відповідачем, а іншим суб`єктом господарювання, з яким відповідачу не вдалось встановити зв`язку, з метою підтримання високого іміджу та клієнтоорієнтованості інтернет майданчику, відповідачем було прийнято рішення компенсувати вартість даного посадкового матеріалу по його ціні на момент звернення у розмірі 269 грн та запропоновано позивачу надати інформацію для здійснення переказу зазначених коштів. Однак інформації про спосіб повернення коштів від позивача не отримано.

Інформує, що відповідач не відмовляється від виконання раніше взятого на себе добровільного зобов`язання щодо компенсації ОСОБА_1 вартості посадкового матеріалу у розмірі 269 грн.

Стосовно вимоги про компенсацію моральної шкоди зазначив, що зі змісту апеляційної скарги слідує, що позивач дійсно отримав саджанець сливи, який у нього прижився та заплодоносив. Однак з початком плодоношення з`ясувалось, що він є сливою іншого сорту. Характерною ознакою такої невідповідності сортів є відмінний колір плодів сливи. Позивачем не зазначено, які саме втрати немайнового характеру він поніс та в чому полягає протиправність дій відповідача, а також виходячи з чого зроблено розрахунок розміру заявленої моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Зважаючи на те, що останній був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом, 23.01.2025 подав заяву про розгляд справу без його участі, а 22.04.2025 - про відкладення розгляду справи для надання часу для пошуку адвоката, який зможе прибути до м. Києва на судове засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, а неявку останнього в судове засідання визнала як неявку без поважної причини.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на офіційному сайті ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» (https://agro-market.net/ua/) розміщена Публічна оферта, яка є офіційною пропозицією Приватного підприємства «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС», яка адресована невизначеному колу осіб, які володіють дієздатністю та необхідними повноваженнями укласти електронний договір купівлі-продажу товару на умовах, визначених у цій оферті і містить усі суттєві умови Договору (далі - Публічна оферта).

Відповідно до положень п. 2 Публічної оферти:

2.1. У цьому Договорі, якщо контекст не вимагає іншого, наведені нижче терміни мають такі значення:

2.1.1. Інтернет-майданчик - відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», це засіб для подання або реалізації Товару, робіт або послуг шляхом здійснення електронної угоди; для цілей даного Договору - Інтернет-майданчик AGROMARKET (інтернет-адреса: https://agro-market.net/ua/).

2.1.2. Сайт - веб-сайт, що має адресу в мережі Інтернет https://agro-market.net/ua/, за допомогою якого Покупець має можливість здійснити купівлю бажаного Товару. Сайт є платформою для розміщення пропозицій про продаж Товарів Продавцями (інтернет - майданчиком), яка супроводжується AGROMARKET. AGROMARKET визначає зміст сайту, слідкує за своєчасним поновленням матеріалів, їх достовірністю (відповідності наданої Продавцями інформації) та законністю.

2.1.3. Сторони - Продавець і Покупець, які уклали цей Договір на умовах, викладених нижче.

2.1.4. Покупець - фізична або юридична особа, яка уклала з Продавцем Договір на нижчевказаних умовах.

2.1.5. Продавець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа-підприємець), який, згідно з цим Договором, реалізує Покупцю Товар, або пропонує Товар до реалізації на Інтернет-майданчику шляхом розміщення на Сайті інформації про Товари, які можна замовити. Продавцем може бути як AGROMARKET, так і будь-яка інша особа, комерційним агентом якої на підставі Агентської угоди, виступає AGROMARKET. Актуальний перелік Продавців розміщено на сайті https://agro-market.net/. Найменування Продавця зазначається у документах на передачу Товару Покупцю (акт приймання-передачі, видаткова накладна, товарний чек, фіскальний чек тощо, що підтверджують факт передачі Товару Покупцю).

Судом встановлено, що 05.03.2020 позивач здійснив замовлення №666766:669742:666973 на сайті agro-market.ua та придбав саджанець сливи «Улюблена Млієва» (літній сорт, ранній термін достигання), вартістю 99,19 грн.

За твердженням відповідача, ним було прийнято замовлення від позивача та передано ФОП ОСОБА_2 для його формування та відправлення покупцю. Позивач отримав товар саме від неї через відділення транспортної компанії «Нова Пошта» і при отриманні здійснив його оплату. Кошти за вказане замовлення у безготівковій формі надійшли на банківський рахунок ФОП ОСОБА_2 .

На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано витяг з реєстру переказів, отримувач ФОП ОСОБА_2 , якій містить зазначення прізвища покупців, серед яких є ОСОБА_1 , дату здійснення перерахунку коштів - 11.03.2020, суму прийнятих коштів - 897,20 грн, суму утриманої винагороди -34,09 грн, суму перерахованих коштів - 863,11 грн.

Судом встановлено, що позивач отримав товар, який не відповідач змісту його замовлення 05.03.2020 на сайті відповідача.

Так, згідно світлин, що містяться у матеріалах справи, плоди саджанця, придбаного позивачем 05.03.2020, не відповідають його очікуванням, оскільки плоди мали бути жовтого кольору, натомість слива, яка ним була придбана, має плоди синього кольору, що не відповідає змісту електронного договору купівлі-продажу товару та відомостям, що були розміщені на сайті відповідача при придбанні зазначеного товару.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що придбаний ним товар через інтернет-майданчик AGROMARKET вартістю 99,19 грн є товаром неналежної якості, який містить істотний недолік, а саме замість замовленого сорту сливи « Улюблена Млієва », плоди якого мають жовтий колір, він отримав інший сорт сливи, плоди якої містять синій колір.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» виступило лише як платформа для розміщення пропозицій про продаж товарів продавцями (інтернет - майданчиком), яка супроводжується AGROMARKET.

Такий порядок здійснення господарської діяльності відповідачем передбачений статутом ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС» та умовами Публічної оферти ПП «АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС», розміщеній на офіційному сайті https://agro-market.net/ua/, яка є у вільному доступі, з якою погодився позивач, здійснивши замовлення на сайті.

Зважаючи на те, що продавцем товару у правовідносинах, що виникли, виступила ФОП ОСОБА_2 , яка отримала кошти за проданий товар, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Інтернет-магазин - це засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пунктів 8, 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і надалі, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійні зобов`язання у будь-якому випадку включають також будь-які зобов`язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Доведеність тієї обставини, що придбаний позивачем товар містить істотний недолік, який взагалі не може бути усунутий, відповідач не заперечував.

Відповідач не заперечував факт укладення з позивачем договору купівлі-продажу товару на підставі акцептування покупцем публічної оферти відповідно до статті 633 ЦК України.

При цьому відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що продавцем товару був не AGROMARKET, а інша особа, комерційним агентом якої на підставі Агентської угоди, виступав AGROMARKET.

Наданий відповідачем на підтвердження вказаної обставини витяг з реєстру переказів, одержувачем за яким є ФОП ОСОБА_2 , таким доказом не є.

Відповідачем не надано документів на передачу товару покупцю (акт приймання-передачі, видаткову накладну, товарний чек, фіскальний чек тощо), які б містили відомості про те, що продавцем товару є не ПП«АГРОМАРКЕТ-ПЛЮС», з яким було укладено договір купівлі-продажу, а інша особа.

Суд першої інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, та дійшов помилкового висновку про те, що даний позов заявлено до неналежного відповідача.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку повернення сплаченої за товар грошової суми виходячи з його вартості на час пред`явлення вимоги є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому згода відповідача на компенсацію позивачу вартості посадкового матеріалу у розмірі 269 грн в добровільному порядку не є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Закон про захист прав споживачів (як в чинній редакції, так і в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю.

Подібні висновки висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19).

З огляду на обставини справи, переживання позивача, пов`язані з придбанням ним сливи не того сорту, що є недоліком продукції у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має наслідком відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи тривалість часу, протягом якого позивач очікував на перший врожай та пережиті ним негативні наслідки після його отримання, ту обставину, що відповідач за результатами повторного розгляду звернення позивача, а саме 11 січня 2024 року погодився компенсувати вартість проданого йому саджанця, по якому виявилась невідповідність сорту, та запропонував надати інформацію для здійснення переказу, від надання якої останній відмовився, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, в сумі 4 000 грн, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше ніж 1 211,20 грн та не більше ніж 15 140,00 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви складає 1 211,20 грн, за подання апеляційної скарги 1 816,80 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір».

За результатом розгляду справи суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до положень статті 141 ЦПК України.

З Приватного підприємства «Агромаркет-Плюс» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Агромаркет-Плюс» на користь ОСОБА_1 суму вартості товару в розмірі 269 грн та завдану моральну шкоду в розмірі 4 000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Агромаркет-Плюс» в дохід держави судовий збір в сумі 3 028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.05.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук