Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 Справа №607/26587/24 Провадження №2/607/1061/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Петровець Л.Р., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлих батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за ним право власності на 1/3 частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 та 1/3 частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 06.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/26587/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові та просили суд їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги визнала та не заперечила, щодо задоволення позову.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданим 03.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тернопільському району Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №14.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої на запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №03.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, з 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 (1/6 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/12 частка успадкована після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

12.11.2003 за реєстровим № 59, секретарем виконкому Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_4 , згідно якого, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 він заповів на ім`я ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії спадкової справи №367/2015 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_2 про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2015 року за номером №896 та заяви № 897 на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також 13 січня 2016 року за № 32 надійшла заява від ОСОБА_1 на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 26.06.2015 р. за № 264. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. №1999/02-31 від 11.10.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку (два) по АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Згідно довідки виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 17.09.2024 за № 382, будинковолодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 рік належав колгоспному двору, який складався з шести членів, головою якого був ОСОБА_4 та інші члени - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

14.06.2016 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 132,3 кв.м., житлова - 69,1 кв.м.

Згідно інформаційних довідок про технічний стан нерухомого майна, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 14.03.2016 року за №№ 168, 169 за матеріалами бюро станом на 14.03.2016 будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: 1/6 ОСОБА_4 , 1/6 ОСОБА_3 , 1/6 ОСОБА_1 , 1/6 ОСОБА_6 , 1/6 ОСОБА_7 , 1/6 ОСОБА_9 . Станом на 20.09.1988 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільською районною радою 20.09.1988 р. на підставі рішення виконкому № 180 від 28.08.1988р. та зареєстровано за № 72. Вказаний вище правовстановлюючий документ втрачено. Державна реєстрація права власності житлового будинку АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1975 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 належить по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складала, мало місце спадкування за законом.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80418144 від 12.03.2025 року та інформаційної довідки виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області. Спадкоємцями є син померлої - ОСОБА_1 та чоловік померлої - ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка, видана Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області № 418.

Таким чином, належну ОСОБА_3 , як члену колгоспного двору, майна - 1/6 частини житлового будинку, в рівних частках успадкували чоловік померлої - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_1 , а саме по 1/12 частці кожен.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склав заповіт, яким, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_1 , останній спадщину прийняв, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому він успадкував належну померлому 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (1/6 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/12 частка успадкована після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Таким чином, загальна частка успадкованої ОСОБА_1 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батьків складає: 1/12 частки після смерті матері ОСОБА_3 та 1/4 частка після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення частково, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 132,3 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 132,3 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місця знаходження: вул.Котляревського, 27, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич