Справа № 761/4237/25
Провадження № 2/761/5052/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , з огляду на наступне. 31.08.2024 о 19 год. 20 хв. по вул. Хрещатик, 30/1 в м. Києві, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Представником позивача зазначено, що транспортний засіб марки «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільна правова-відповідальність власника автомобіля «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У зв`язку з цим, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 154 000,00 грн., однак, в іншій частині збитки, завдані майну ОСОБА_3 , не відшкодовані. Представник позивача вказує, що відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 від 03 жовтня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 31.08.2024 складає: 444 687,42 грн. Так, під час виконання транспортно-товарознавчого дослідження експертом було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 становить 402 421,84 грн. Визначена експертом ринкова вартість автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП складає: 3 824 135,78 грн. Посилаючись на порушення прав позивача його представник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 31.08.2024 в сумі 290 678,42 грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 8 000,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. та витрати та оплату судового збору та витрати на надання правової допомоги.

Провадження в справі відкрито 21.02.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав та просив про його задоволення. Заперечення проти заочного розгляду справи від сторони позивача в адресу суду не надходило.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату проведення судового засідання, заяв та клопотань від останнього в адресу суду не надходило, правом на подачу відзиву на позов не скористався.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що о 31.08.2024 о 19 год. 20 хв. по вул. Хрещатик, 30/1 в м. Києві, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року в справі №761/33997/24 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Транспортний засіб «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 належнить на праві власності ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 234/24, складеного 03 жовтня 2024 року судовим експертом Ковалем І.М., вартість матеріального збитку, завданого власника автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 31.08.2024, складає 444 687,42 грн.

Витрати на проведення експертизи, які здійснив позивач становлять 8 000,00 грн.

Вказана судова експертиза виконана згідно вимог статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу», а також згідно статей 102 та 106 ЦПК України, якими передбачено можливість проведення судової експертизи та надання експертного висновку на замовлення учасника справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 154 000,00 грн.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц вбачається, що з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 1166 ЦК України).

Зі змісту постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вбачається, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 522/2891/20.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері врегульовано, зокрема Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

В правових висновках, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 754/1108/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, зважаючи на норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування у сумі 290 678,42 грн. (444 687,42-154 000,00 грн.) та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, відповідно до ч. 2 ст 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що внаслідок пошкодження з вини відповідача транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 , позивачу безсумнівно була заподіяна моральна шкода, що полягає в його переживаннях внаслідок такого пошкодження майна, яке виключає його подальшу експлуатацію за цільовим призначенням. Позивач також докладав додаткові зусилля для отримання компенсації за пошкодження транспортного засобу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 у справі 752/17832/14-ц.

Також, суд враховує, що ОСОБА_2 після скоєння ДТП не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення негативних наслідків свого діяння і завданої шкоди. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка має бути компенсована в розмірі 5 000,00 грн.

Також представник ОСОБА_1 просить здійснити розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Так, 06 січня 2025 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Кано» укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги в цивільній справі № 761/4237/25.

Витяг з договору № Ф-19 про надання правничої допомоги від 06.01.2025 долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 12 000 грн. 00 коп.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Разом з тим, вищезазначений витяг з договору про надання правничої допомоги не містить порядок розрахунківів сторін та вартість послуг, що надаються представником..

На момент розгляду справи відсутні і докази здійснення витрат на правову допомогу у розмірі, вказаному в позові.

Зазначене унеможливлює на день розгляду справи задоволення вимоги представника позивача щодо стягнення на користь ОСОБА_1 таких витрат.

З іншого боку на з ОСОБА_2 на користь позивача, з важаючи на вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Виходячи з наведеного, керуючисьст. ст. 4, 12, 13, 133, 141, 223, 258, 259, 280-284, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 386, 1166, 1167, 1194 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:відсутній, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , суму збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 31.08.2024 в сумі 290 678, 42.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:відсутній, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 8 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:відсутній, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:відсутній, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 3 106,78 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя: