Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/646/25
Провадження № 2/945/989/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 травня 2025 року Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючої судді Лопіної О.О., за участю секретаря судового засідання Швець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

31 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - позивач) через свого представника Романенка Михайла Едуардовича в системі «Електронний суд» сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив:

- поновити строк позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.04.2016;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 200508510 від 19.04.2016 року у загальному розмірі 42 813,61 грн, яка складається із суми заборгованості - 28 483,80 грн, суми інфляційних втрат - 11 763,93 грн, суми 3% річних - 2 565,88 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» посилалося на те, що 19.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі Банк, та ОСОБА_1 укладено угоду № 200508510 щодо кредитування, далі Кредитний договір.

Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10 263,96 грн із встановленим строком користування з 19.04.2016 по 19.04.2019, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", у тому числі і за зазначеним кредитним договором.

ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк, у зв`язку з чим позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

02 квітня 2025 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Діджи Фінанс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не з`явився, при цьому з позовної заяви вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, за правилами спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, до суду повернулись ухвала суду про відкриття провадження та повістка на 01.05.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судову повістку про виклик на 20.05.2025 Відповідач отримала особисто.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

19.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200508510, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10 263, 96 грн, з встановленим строком користування до 19.04.2019. Факт укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 підтверджується ксерокопією заяви (оферти) № 200508510, анкети, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 19.04.2016, графіку платежів до кредитного договору від 19.04.2016, договір добровільного страхування життя від 19.04.2016, анкетні дані, зі згодою на обробку персональних даних (а.с.32-45).

За умовами Кредитного договору позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,0001% річних. Щомісячний платіж за договором становить 707 грн, останній платіж 694, 04 грн (пункт 2 заяви, а с. 32).

Згідно вище зазначеної заяви, переказ грошових коштів було визначено здійснити за наступними реквізитами: одержувач ОСОБА_1 , ІПН № НОМЕР_1 , код банку 380935, номер рахунку одержувача НОМЕР_2 , найменування банку одержувача ПАТ "Банк Михайлівський", призначення платежу: зарахування коштів згідно КД №200508510 від 19 квітня 2016 року.

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами.

Із копії витягу Реєстру договорів Додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року вбачається, що до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200508510, укладеним 19.04.2016 з ОСОБА_1 на суму 28 483,80 грн, з яких 9 901,49 грн основне зобов`язання, 18 582,31 розмір заборгованості по нарахованим доходам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 526 ЦК передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" /Т.2 а.с.80-95/.

За статтями 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовано вимагає виконання кредитного зобов`язання відповідачем, яке виникло з ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 200508510 від 19.04.2016.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за змістом ч. 3 та 4 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписку по особовим рахункам, зокрема за рахунком одержувача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року.

Разом з тим, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність такого розрахунку в розрізі заборгованості за відсотками.

До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем, як новим кредитором, розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц.

Крім того суд враховує, що за змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За змістом договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, первісним кредитором було передано новому кредитору (ТОВ "Діджи Фінанс") наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги.

Однак, ТОВ "Діджи Фінанс" до позовної заяви документи, які підтверджують розмір заборгованості не долучено.

За відсутності розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування банком процентів за кредитом, зокрема, період такого нарахування.

Враховуючи умови кредитного договору №200508510 від 19 квітня 2016 року, а саме розмір процентної ставки за кредитом, який становить 0,0001 % річних, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за відсотками, який підлягає до стягнення, з урахуванням строку кредитного договору, становить 2, 97 грн (9 901,49 грн * 0,0001%/365 * 1095 днів).

При власному розрахунку заборгованості Суд не приймає до уваги розмір щомісячної комісії, передбаченої умовами договору з огляду на їх нікчемність відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", зазначаючи, що жодних доказів вчинення позивачем (первісним кредитором) будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного є обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 904,46 грн, з яких 9 901,49 заборгованість по тілу кредиту, 2,97 грн - заборгованість по відсоткам.

Крім того, не підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 11 763,93 грн та 3% річних у розмірі 2 565,88 грн, які розраховані за період з 26.03.2022 по 26.03.2025 виходячи з наступного.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У відповідності до ст. 6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (далі -Закон) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

У зв`язку з викладеним, враховуючи час нарахування інфляційних витрат та 3 % річних, а саме з 26.03.2022 по 26.03.2025, вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Судом встановлено, що дія кредитного договору № 200508510, укладеного 19.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем ОСОБА_1 тривала до 19.04.2019, тобто строк звернення до суду закінчився 19.04.2022.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Такий неодноразово продовжувався та діяв до 24:00 год. 30 червня 2023 року.

Відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Ураховуючи наведене, строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому питання його поновлення, як зазначено у позовній заяві, не вирішувалось.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 23,13 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 23,13 %.

Решта витрат покладається на позивача.

Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 560,30 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1 734,75 грн.

Керуючись статтями 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму заборгованості за кредитним Договором №200508510 від 19.04.2016 в розмірі 9 904 грн 40 коп., з яких 9 901 грн 49 коп. - тіло кредиту, 2 грн 97 коп. відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати з оплати судового збору в сумі 560 грн 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 734 грн 75 коп.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄРДПОУ 42649746, юридична адреса: 04112, Київська область, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Олена ЛОПІНА