Справа № 372/31/23
ухвала

Іменем України

16 травня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 року на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшло вказане подання в якому приватний виконавець просить здійснити звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить за рішенням Обухівського районного суду Київської області № 2-403/236 від 18.10.2023 року боржнику ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя.

Подання мотивоване тим, що в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №76669631 з примусового виконання виконавчих документів Обухівського районного суду Київської області по справі №372/31/23. 27.11.2024 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 76669565 та № 76669572, які були об`єднані у зведене виконавче провадження № 76669631. Зазначив, що після відкриття виконавчого провадження вжито всіх необхідних заходів для виявлення майна, на яке б можливо було звернути стягнення в рахунок погашення боргу, однак такі доходи чи майно у боржника відсутні. Разом з тим, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.10.2023 року за боржником ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , проте право власності на неї не було зареєстровано у встановленому Законом порядку. У зв`язку з тим, що добровільно вимоги виконавчих документів боржником не виконано, а задовольнити вимоги стягувача ОСОБА_2 можливо лише за рахунок коштів, що можуть бути отримані від реалізації вказаного нерухомого майна, вимушений звернутися із даним поданням про надання дозволу на звернення стягнення на вказане майно боржника, право власності на яке у встановленому законом порядку не було зареєстровано ОСОБА_1

15.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення ОСОБА_1 , в якому останній вказав, що подання про надання дозволу на звернення стягнення на єдине належне житлове приміщенням є прямим порушення норм цивільного та житлового законодавства України, а також прямим непропорційним втручанням право на вільне володіння майном, тому просив відмовити в задоволенні подання. Просив врахувати, що він не був в установленому Законом порядку повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.11 ст.440ЦПК України суд негайно розглядає подання приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Перевіривши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.10.2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля BMW Х5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 326950 грн., частину витрат, понесених на утримання спільного сумісного майна подружжя 107200,5 грн.; 536064 грн. різницю рівності часток в майні подружжя, а всього стягнуто 970214 (дев`ятсот сімдесят тисяч двісті чотирнадцять) грн. 50 коп.

Крім цього, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 13 420 грн.

На виконання вказаного рішення Обухівським судом Київської області видано виконавчі листи, на підставі яких, приватний виконавець Сидорчук А.А., 27.11.2024 року виніс постанови про відкриття виконавчого провадження № 76669565 та № 76669572, які були об`єднані у зведене виконавче провадження № 76669631.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до чч. 3,4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Судом встановлено, що приватним виконавцем не подано достатньо доказів наявності чи відсутності в боржника майна чи інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача, суду подано тільки докази наявності виконавчого провадження на примусовому виконанні, копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, проте суду не подано достатньо доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів чи іншого майна достатніх для задоволення вимог стягувача.

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно.

Приватним виконавцем не надано доказів здійснення виходу за адресою зареєстрованого місця проживання боржника, з метою перевірки майнового стану.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за вказаним поданням приватний виконавець звернувся не провівши належним чином перевірку майнового стану боржника. Зокрема щодо наявності у боржника коштів на рахунках в банках, техніки та іншого майна, яке може бути піддано опису й арешту. Тому приватним виконавцем не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів або іншого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Крім того, якщо з поданих виконавцем доказів неможливо безумовно/безспірно дійти висновку, що право власності на нерухоме майно, назване виконавцем, фактично належить боржнику, і не надано доказів на спростування тієї обставини, що спірне нерухоме майно може належати іншій фізичній особі, то відсутні підстави для задоволення подання виконавця про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, у зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилався приватний виконавець.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. ст.259,260,353,440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 травня 2025 року.

Суддя Т.В. Проць