Справа № 752/5951/25
Провадження № 2/752/4935/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 травня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Діхтяренко Ольги Миколаївни про перехід до розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про надання сторонам строку для примирення по справі №752/5951/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 07 квітня 2025 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Діхтяренко О. М. про перехід до розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, - залишити без задоволення

02 травня 2025 року до Голосіївського районного суду м.Києва через систему «Електронний суд» повторно надійшла заява від представника відповідача - адвоката Діхтяренко О.М., в якій вона просить здійснити перехід розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також надати сторонам строк на примирення шість місяців.

Заява обґрунтована тим, що в позовній заяві, адвокат Манорик Г.Г. зазначає, що позивач та відповідач як сім`я не проживають з лютого 2024 року, належної сім`ї за роки спільного проживання у них не склалося, спільного господарства не ведуть. Крім того, в позові звернуто увагу, що чоловік наголошував позивачці, що не бажає перебувати з нею в шлюбних відносинах. Причиною розірвання шлюбу стала безпідставна недовіра, постійні сварки, психологічні погрози зі сторони чоловіка. Однак, в позовній заяві наведені неправдиві дані, а саме те, що позивач та відповідач не проживають разом та не ведуть спільного господарства, оскільки до 24 лютого 2022 року сторони проживали в м. Києві, потім виїхали до Італійської Республіки, де проживають разом сім`єю в м. Мілан до цього часу. Позивач та Відповідач є гарною та зразковою сім`єю. Відповідач ОСОБА_3 утримує дружину та дітей, оплачує оренду квартири. Сторони мають спільний побут та спільно виховують дітей. Відповідно до Договору оренди житлового приміщення від 28.07.2022 року ОСОБА_3 орендує в м. Мілан квартиру по АДРЕСА_1 з 15 серпня 2022 року до 14 серпня 2026 року, де проживає разом з дружиною ОСОБА_4 та синами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Посилання в позові, що чоловік наголошував позивачці про небажання перебувати з нею в шлюбних відносинах, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 не бажає розривати шлюб та хоче зберегти сім`ю. Доводи позивачки, що причиною розірвання шлюбу стала безпідставна недовіра, постійні сварки, психологічні погрози зі сторони чоловіка, є нею надуманими та не підтверджені жодними доказами. Як вбачається з матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, оскільки доводи позивача протирічать реальним фактичним даним і потребують пояснень сторін. Крім того, ОСОБА_3 не бажає розривати шлюб та хоче зберегти сім`ю, тому просить суд дати строк на примирення.

Суд, ознайомившись із поданим клопотанням, матеріалами справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.

Призначаючи справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження суд виходив з того, що відповідно до положень ст.274 ЦПК України дана справа не належить до категорій справ, які розглядаються виключно за правилами загального провадження та є малозначною з огляду на ціну позову.

Згідно з ч.ч.5,7 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд звертає увагу, щодана справа за своїм предметом та характером спірних правовідносин, в розумінні положень закону, не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, оскільки відповідачем не заявлено клопотань, вирішення яких потребує проведення судового засідання за участю сторін.

Спрощене провадження як з викликом, так і без виклику сторін, спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги.

Так, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з частинами 1-3 статті 83 ЦПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом указаних приписів закону учасники справи мають право реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, виклавши свою правову позицію, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у поданих заявах.

Клопотання представника відповідача не містить обґрунтування, які саме обставини зумовлюють необхідність проведення судового засідання та що об`єктивно перешкоджає розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а одне лише посилання на необхідність проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін в зв`язку з необхідністю надання строку на примирення, та те що доводи позивача протирічать реальним фактичним даним і потребують пояснень, не може бути підставою для задоволення даного клопотання.

Крім того, сам представник відповідача у своїй заяві про передачу справи до Верховного Суду для визначення підсудності стверджує, що сторони наразі проживають у м. Мілан, що додатково свідчить про відсутність підстав для призначення судового розгляду з викликом сторін. Вказані обставини також підтверджено довідкою з місця проживання, виданою ОСОБА_7 , з якої встановлено, що ОСОБА_8 з 04 жовтня 2023 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Разом з цим, представником відповідача, адвокатом Діхтяренко О.М., також повторно заявлено клопотання про надання сторонам терміну на примирення.

Ознайомившись із поданим клопотанням, матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - передбачене ч. 1 ст.111СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення.

Суд враховує думку іншої сторони, а саме позивача, викладену в позовній заяві, яка вказувала, що вона проти надання терміну на примирення, оскільки вважає його безпідставним, вони з чоловіком вже пробували миритись, вона ще в жовтні 2024 року мала намір на подання позову про розлучення, оскільки зберегти сім`ю неможливо. Також чоловік сам їй наголошував, що не бажає перебувати з нею у шлюбних відносинах.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

З урахуванням наведеного, враховуючи позицію позивачки, викладену у позовній заяві, яка заперечує щодо надання строку для примирення, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача про надання сторонам строку для примирення подружжя слід відмовити.

Крім того, суд нагадує заявнику про обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами та про неприпустимість зловживання ними (пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України), зокрема шляхом повторного подання клопотань з тих самих питань та обґрунтовуючи їх тими самими обставинами, щодо задоволення яких суд уже відмовив.

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних За змістом частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами будь-які дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

За змістом пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами вперше. А відповідно до частини другої цієї статті у випадку повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також нагадує, що за змістом частини третьої статті 148 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Керуючись ст. 260, 261,353 ЦПК України, суд

п о с т а н ов и в :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Діхтяренко Ольги Миколаївни про перехід до розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, - залишити без задоволення.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Діхтяренко Ольги Миколаївни про надання сторонам строку для примирення по справі №752/5951/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк