ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Рішення

Іменем України

16 травня 2025 року Фатівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

Встановив:

27 лютого 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, яка в подальшому була уточненою (а. с. 2-12, 59-68).

Згідно з остаточною редакцією заявлених позовних вимог стверджується, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , також їй належать 2 земельні ділянки з кадастровими номерами -01-002-0069, -01-002-0068, що розташовані за вказаною адресою.

У лютому 2025 року позивачка мала намір зареєструватися у вказаному житловому будинку та з`ясувала, що на все її майно на підставі постанови Фастівського ДФВ від 21 березня 2014 року накладено арешт.

Звернувшись до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області за роз`ясненнями, позивачці стало відомо, що арешт накладено на майно у виконавчому провадженні № 42125744, в межах якого здійснювалось примусове виконання виконавчого листа № 2/381/463/13 від 29 січня 2014 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 .

28 листопада 2014 року державним виконавцем у зазначеному вище виконавчому провадженні винесено постанову про повергнення виконавчого документу стягувачу згідно пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

На разі матеріали виконавчого провадження знищені, що позбавляє позивачку можливості перевірити причини накладення арешту на її майно.

Згідно з листом відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 20 лютого 2025 року на виконанні не перебувають.

Позивачка стверджує, що арешт на її майно накладено помилково, вона не має жодного відношення до ОСОБА_2 , який, до того ж, ніколи не був власником домоволодіння АДРЕСА_1 та земельних ділянок, розташованих за вказаною адресою.

З урахуванням викладеного, посилаючись на приписи статті 41 Конституції, статті 316-319, 321, 391 ЦК України, статті 26, 40, 49, 59 Закону України «Про виконавче провадження», позивачка, від імені та в інтересах якої діє адвокат Ю. Дубчак, просить суд зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні № 42125744, обтяження зареєстровано 22 квітня 2014 року згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12592319 від 22 квітня 2014 року, державним реєстратором реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області Семенчук Станіславом Федоровичем, та скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Самусі В.О. (а. с. 31).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 року відкрито провадженні у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, визначено час та дату проведення підготовчого судового засідання (а. с. 34, 34 зворот).

Під час підготовки справи до розгляду судом з власної ініціативи витребувано та долучено до матеріалів справи копію Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 2/381/463/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми (а. с. 47-49).

Відповідачем у передбачений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подано.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні 16 травня 2025 року о 12 годині 00 хвилин (а. с. 71, 71 зворот).

В судове засідання, призначене на 16 травня 2025 року, не з`явились позивачка та її представник, а також представник відповідача, були повідомлені належним чином, від позивачки та її представника надійшла заява про проведення судового засідання без їхньої участі, представник відповідача причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засіданні не подав.

З урахуванням викладеного суд, керуючись приписами частини 1 статті 233 ЦПК України, вважає за можливе проводити судовий розгляд справи без участі позивачки, її представника та представника відповідача.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши позовну заяву та письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу будинку від 23 червня 2011 року. Цей договір посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Бойко О.О. та зареєстрованого в реєстрі № 1-1006, до матеріалів справи також долучено витяг про державну реєстрацію прав № 30468791 від 01 липня 2011 року (а. с. 24-25).

Також, позивачкою, як покупцем за договорами купівлі-продажу від 23 червня 2011 року, посвідченими державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Бойко О.О. та зареєстрованими в реєстрі № 1-1008, № 1-1013, набуто право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :01:002:0068, площею 0,1000 га, та з кадастровим номером :01:002:0069, площею 0,0159 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Копії договорів, витягів з державного реєстру правочинів долучені до матеріалів справи (а. с. 27-30, зворот).

Згідно постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні № 42125744 під час примусового виконання виконавчого листа № 2/3811/463/13 від 29 січня 2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 64 020,00 гривень боргу та 649,20 гривень судових витрат, накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить боржнику. Копія постанови долучена на до справи (а. с. 19).

Інформація про накладення арешту на будинок згідно зазначеної вище постанови державного виконавця відображена в Державному реєстрі речових прав та нерухоме майно, номер запису про обтяження 5433537, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 12592319 від 22 квітня 2014 року, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області Семенчук С.Ф. (а. с. 20-21).

Вважаючи, що арешт на будинок накладено без будь-яких підстав, позивачка звернулася з заявою про зняття арешту з майна від 11 лютого 2025 року (а. с. 22, 22 зворот).

Згідно з відповіддю начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області від 21 лютого 2025 року № 9827-11, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 42125744 з примусового виконання виконавчого листа № 2/381/463/12 (очевидно допущено помилку, правильний номер 2/381/463/13) від 29 січня 2014 року, виданого Фастівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь фізичної особи.

28 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції), а саме у зв`язку з відсутністю майна боржника.

Згідно інформації АСВП рішення суду станом на 20 лютого 2025 року не виконано.

Матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання, у зв`язку із чим неможливо встановити причини накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Заявниці роз`яснено її право у відповідності до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Одночасно зазначено, що виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 20 лютого 2025 року на виконанні не перебувають (а. с. 23).

Судом досліджено Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2013 року у справі № 2/381/463/13, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 6 000 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 31 січня 2013 року становить 64 020 гривень та судові витрати у розмірі 649,2 гривень (а. с. 47-49).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не приймала участь у справі № 2/381/463/13.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування солідарної чи субсидіарної відповідальності ОСОБА_1 за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 .

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 права власності на будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з резолютивною частиною Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2013 року по справі № 2/381/463/13, адресою проживання ОСОБА_2 зазначено АДРЕСА_1 (а. с. 48).

Проте, як зазначалося вище, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_2 належать будь-які майнові права на вказане домоволодіння.

Далі, судом встановлено, що позивачка зверталась до територіальних підрозділів ДВС та намагалась скасувати накладений на будинок арешт в адміністративному порядку, у скасуванні арешту фактично відмовлено згідно з листом начальника Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області від 21 лютого 2025 року № 9827-11, позивачці роз`яснено її право звернутися до суду для вирішення цього питання.

Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми.

Так, згідно приписів статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно статті 1 Протоколу 1 Європейської конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно приписів частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно приписів частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно приписів частини 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно приписів частини 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно приписів пункту 3 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно приписів частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату винесення постанови арешт майна боржника), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно приписів частини 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату винесення постанови арешт майна боржника), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно приписів частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату винесення постанови арешт майна боржника), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно приписів частини 1статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зміст наведених правових норм свідчить про гарантованість та непорушність права власності та можливість звернення стягнення на майно виключно у випадках та у спосіб, передбачений законами.

В процедурі виконавчого провадження допускається звернення стягнення на майно, однак лише на те, що належить боржнику.

Особа, яка не є боржником і на майно якої накладено арешт має можливість захищати свої права у спосіб пред`явлення негаторного позову про зняття арешту з майна і такий спосіб захисту права особи є ефективним у розумінні статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод.

Отже, з урахуванням того, що позивачка не є боржником у виконавчому провадженні № 42125744 і судом не встановлено обставин щодо її солідарної чи субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ОСОБА_2 , як боржника у виконавчому провадженні, були відсутні підстави для накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відтак, в силу приписів статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», необхідним є зняття арешту з зазначеного вище будинку і позовні вимоги в цій частині є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги про скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Так, згідно приписів частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 24 квітня 2024 року по справі № 522/9384/19, зміст приписів частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідчить, що на відміну від частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, зазначена редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Колегією суддів ВС акцентовано увагу, що з 16 січня 2020 року законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

В межах цієї справи зазначена вище правова позиція є релевантною.

Отже, з урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування такого способу захисту права, як скасування запису про обтяження, при цьому, суд зазначає, що в силу приписів статті 13 ЦПК України він не виходить за межі заявлених позовних вимог і не застосовує відмінні способи захисту права, передбачені в частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з власної ініціативи.

У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати зі сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, керуючись приписами статті 16, 316-319, 391 ЦК України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 4, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні № 42125744, обтяження зареєстровано 22 квітня 2014 року згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12592319 від 22 квітня 2014 року, державним реєстратором реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області Семенчук Станіславом Федоровичем, номер запису про обтяження 5433537 (спеціальний розділ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) га користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок, як компенсацію понесених нею витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Суворова, 1.

Суддя В.О.Самуха